Провадження №2/523/4623/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2018 р.

Суворовський районний суд міста ОСОБА_1, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Шевчук М.Є.,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2013р. на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/2 частини заробітку до 1/3 частини. Позовні вимоги мотивовані тим, що на час ухвалення рішення суду позивач мав постійне місце роботи та стабільний дохід. На теперішній час позивач ніде не працює і не може працевлаштуватись, в нього відсутній стабільний дохід, що підтверджується його трудовою книжкою. Такі обставини ОСОБА_3 вважає погіршенням його майнового стану, в звязку з чим на його думку є підстави для зменшення розміру аліментів. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

ОСОБА_3 у судове засідання не зявився направив заяву про підтримання позовних вимог та проведення розгляду справи у його відсутність.

ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та зазначили, що позивач має постійне місце роботи та отримає дохід, з якого відраховуються аліменти на утримання дітей. Вважають, що правових підстав для зменшення розміру аліментів немає.

Суд, заслухавши відповідача та її представника, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2013р. (справа №523/12424/13-ц) з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/2 частини заробітку. Вирішуючи питання про стягнення вказаного розміру аліментів, суд виходив з того, що ОСОБА_3 мав постійне місце роботи в ТОВ «Велес-Агро ЛТД» на посаді оператора верстатів з програмним керуванням та отримував заробітну плату в розмірі 1350,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем до справи була додана копія трудової книжки з якої убачається, що ОСОБА_3 був звільнений з зазначеної вище посади 05 січня 2016р. Будь-яких інших доказів з приводу мотивування предявлених позовних вимог з боку позивача суду не представлено.

Вирішуючи спірне питання, суд виходить з наступного обґрунтування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

За приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до положень ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відтак, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ОСОБА_3 не довів та не підтвердив належними та допустимими доказами той факт, що починаючи з часу ухвалення рішення суду від 10 жовтня 2013р. його матеріальне становище суттєво змінилось. Навпаки, як було встановлено судом ОСОБА_3 на теперішній час працевлаштувався на роботу до ПрАТ «Поділля», відтак має регулярний заробіток, що вказує на правильне стягнення з нього аліментів у частці від заробітку (ч.1 ст.184 СК України). Такі відомості були встановлені судом з постанови державного виконавця Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області від 18 жовтня 2018р. про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_3 Отже посилання позивача на погіршення його майнового стану спростовано доказами наданими з боку відповідача.

За таких обставин суд не вбачає правових підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на утримання дітей.

Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 180, 181, 183, 191,192 СК України, керуючись ст. ст.12,13,76, 200,206,259, 263-265,268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 27 листопада 2018р.

Суддя