Справа № 282/1333/18
Провадження № 2/282/513/18
29 листопада 2018 року смт.Любар
Любарський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді: Вальчук В. В.
при секретарі судового засідання: Грушак І. В.
за участю позивачки: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любар, за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -
Позивачка вказує на те, що 16 червня 2015 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_2, який було розірвано рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 02.11.2015 року.
Від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька - ОСОБА_3, яка на даний час проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні.
Обставини в сім'ї склались таким чином, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на її утримання.
Саме тому позивачка змушена звернутися до суду з проханням ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5. Позивачка також просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.
У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала повністю та не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача.
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом опублікування оголошення про його виклик до суду на ВЕБ-сторінці Любарського районного суду, а також від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, відзив на позов не подав, а тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження.
Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вислухавши пояснення позивачки, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 02.11.2015 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3, батьками якої, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Згідно довідки №673, виданої 23.07.2018 року Громадським старостинським округом
Любарської селищної ради, дитина ОСОБА_3 проживає разом із матір'ю - ОСОБА_1
Судом встановлено, що обставини в сім'ї склались таким чином, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на її утримання.
Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.
Частина 3 ст.181 СК України вказує на те, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Підставами визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі за ст.184 СК України є: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років встановлений: з 1 січня 2018 року - 1492 гривень, з 1 липня - 1559 гривні, з 1 грудня - 1626 гривень.
Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Також суд звертає увагу, що згідно ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка 27.02.1991 року ратифікована постановою Верховної Ради України встановлено, що: держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.
За таких обставин суд, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дітей, а також те, що позивачкою не надано доказів про можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому нею розмірі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню частково.
Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 704,80 грн. та на користь позивачки 400 грн. понесених судових витрат.
Керуючись ст.ст.76-80, 89, 141, 263 - 265, 271 - 273, 280 - 284, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.84, 180-184 СК України суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки АДРЕСА_2, ІПН: НОМЕР_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення донькою повноліття, тобто до 08.01.2034 року.
Стягнення розпочати з 17 вересня 2018 року.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки АДРЕСА_3, ІПН: НОМЕР_1 понесені нею судові витрати в сумі 400,00 грн.
В задоволені решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Любарським районним судом, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судом рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасники справи, яким рішення не було вручене у день його проголошення мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дати вручення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В. В. Вальчук