Справа № 171/1917/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2018 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Кодрян Л.І.

за участю секретаря - Титаренко Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Апостолівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в інтересах яких діє представник ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Апостолівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

Посилалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4, який є сином ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,420 га, що розташована на території Михайлівської сільської ради, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого 28 березня 2001 року на підставі рішення Михайлівської сільської ради народних депутатів від 06 грудня 2000 року. Звернувшись до державного нотаріуса Апостолівської державної нотаріальної контори Штельмак Н.А. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у його видачі нотаріусом постановою від 04.09.2018 року позивачам було відмовлено.

В зв'язку з викладеним позивачі в позасудовому порядку позбавлені можливості оформити право власності на земельну ділянку як спадкове майно.

ОСОБА_1 просить визнати за нею право власностів порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,420 га, що розташована на території Михайлівської сільської ради, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого 28 березня 2001 року на підставі рішення 15 сесії XXIII скликання Михайлівської сільської ради народних депутатів від 28 березня 2001 року.

ОСОБА_2 просить визнати за ним право власностів порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,420 га, що розташована на території Михайлівської сільської ради, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого 28 березня 2001 року на підставі рішення 15 сесії XXIII скликання Михайлівської сільської ради народних депутатів від 28 березня 2001 року.

Ухвалою суду від 20.09.2018 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 22.10.2018 року за клопотанням представника позивачів у державного нотаріуса Апостолівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Штельмак Н.А. витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

09.11.2018 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті.

30.11.2018 року від представника позивачів ОСОБА_3 надійшла заява відповідно до якої справу просить слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Від відповідача надійшла заява згідно якої просить провести судовий розгляд справи за відсутності свого представника та прийняти рішення по суті згідно чинного законодавства на розсуд суду.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши докази, що є в матеріалах справи, дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.22,66).

Із копії свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.67).

Із копії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, вбачається, що його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с.68).

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області встановлено, що 27.03.2006 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розірвано (а.с.69)

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 виданого 14.09.2012 року виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_6, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.70).

04.09.2018 року ОСОБА_3, яка діє від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулася до державного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Штельмак Н.А. з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке належало ОСОБА_4 (а.с.115,128).

Із постанов державного нотаріуса Апостолівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Штельмак Н.А. від 04.09.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, на 1/2 та 1/2 кожному частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,420 га, в межах згідно плану, що розташована на території Михайлівської сільської ради, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого 28 березня 2001 року на підставі рішення 15 сесії XXIII скликання Михайлівської сільської ради народних депутатів від 28 березня 2001 року, у зв'язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на зазначену земельну ділянку (а.с.126,133).

Відповідно до статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За приписами п.п. 4.14, 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє, зокрема склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Згідно п. 1 Глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, № 296/5 нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом України «Про нотаріат».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Виходячи з викладеного дійсно у випадку не надання спадкоємцем документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, це є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Одним із способів набуття права власності є спадкування.

Так статті 1216, 1217 ЦК України, визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого 28 березня 2001 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,420 га, в межах згідно плану, що розташована на території Михайлівської сільської ради, належало на праві приватної власності ОСОБА_4 (а.с. 13).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018, власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий НОМЕР_7 розташованої на території Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, на праві приватної власності був спадкодавець ОСОБА_4 (а.с.107-112).

Таким чином судом достовірно встановлено, що спадкодавець дійсно був власником зазначеної вище земельної ділянки, а тому вона входить до складу спадщини, в той же час у зв'язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право на спадкування.

Враховуючи, що позивачі реалізували своє право на прийняття спадщини звернувшись з відповідними заявами до нотаріуса, що підтверджується матеріалами спадкової справи, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд вважає обґрунтованими.

Зі змісту ст.ст. 15,16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обраний позивачем такий спосіб захисту свого порушеного права як визнання права власності в порядку спадкування за законом є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самого порушеного права позивача, а тому може бути застосований судом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,12,13,76-82,89,95,258-259,264,265,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (РНОКПП НОМЕР_1, прож. по АДРЕСА_1), право власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,420 га , що розташована на території Михайлівської сільської ради, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого 28 березня 2001 року на підставі рішення 15 сесії XXIII скликання Михайлівської сільської ради народних депутатів від 28 березня 2001 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (РНОКПП НОМЕР_2, прож. по АДРЕСА_2), право власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,420 га , що розташована на території Михайлівської сільської ради, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого 28 березня 2001 року на підставі рішення 15 сесії XXIII скликання Михайлівської сільської ради народних депутатів від 28 березня 2001 року.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 30 листопада 2018 року.

СуддяЛ. І. Кодрян