Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2018 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

за участю секретаря - Кузьменко А.М.,

за участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Євтушок Ірина Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забавська Наталія Володимирівна про визнання зобов'язання припиненим, визнання припиненим договору застави транспортного засобу та договору відступлення права вимоги за договором застави транспортного засобу, вилучення обтяження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, стягнення зайво сплачених коштів,

в с т а н о в и в :

Позивач за основним позовом ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 06.05.2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_6 суму грошових коштів у розмірі 8 160 доларів США, кінцевий строк повернення позики до 06.12.2014 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за Договором позики 06.05.2014 року був укладений Договір застави, за яким передано в заставу автомобіль марки HYUNDAI, модель SANTA FE, шасі (кузов, рама) НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_5, 2008 року випуску, тип - універсал-В, колір - чорний. 28.10.2015 року між ОСОБА_6 та ним (позивачем ОСОБА_4.) укладено договір відступлення права вимоги за договором позики, в порядку та на умовах якого первісний кредитор ОСОБА_6 відступив йому (позивачу ОСОБА_4.), як новому кредиторові, а він (ОСОБА_4.), як новий кредитор, набув право вимагати від ОСОБА_5 належного виконання зобов'язань передбачених Договором позики від 06.05.2014 року. 28.10.2015 року між ОСОБА_6 та ним (позивачем ОСОБА_4.) був укладений договір відступлення права вимоги за договором застави автомобіля. Про укладення вказаних договорів відповідач ОСОБА_5 була належним чином повідомлена. Починаючи з 06.06.2014 року відповідач ОСОБА_5 порушувала графік повернення грошових коштів, по закінченню зазначеного в договорі строку борг не повернула, повернута лише частина боргу, а саме - 06.11.2015 року 360 доларів США. ОСОБА_5 не сплачувала і проценти за користування позикою. Враховуючи невиконання відповідачем ОСОБА_5 умов договору, звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з ОСОБА_5 на його (позивача ОСОБА_4.) користь заборгованість, яка з урахуванням поданих ним уточнень становить 212 550 грн. - сума заборгованості за договором позики; 141 204 грн. 05 коп. - інфляційні витрати; 15 396 грн.25 коп. - 3% річних; 104 596 грн. 67 коп. - відсотки за користування коштами; 309 720 грн. - неустойку. В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі та врахувати надані ними пояснення, докази. Зустрічний позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні.

ОСОБА_5 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, посилаючись на те, що між нею та ОСОБА_9 06.05.2014 року був укладений договір позики, згідно якого вона отримала в борг 80 712 грн., що за курсом НБУ на дату укладення договору становить 7 080 доларів США, строк повернення позики - 06.08.2014 року. Між ними був укладений 06.05.2014 року, з метою забезпечення Договору позики, Договір застави, згідно якого вона передала ОСОБА_6 в заставу належний їй на праві власності автомобіль HYUNDAI, SANTA FE, шасі (кузов, рама) НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_5, 2008 року випуску, тип - універсал-В, колір - чорний. Всього нею (ОСОБА_5.) за Договором позики, починаючи з 06.05.2014 року по 06.10.2015 року було сплачено ОСОБА_6 грошові кошти в доларах США 6 480 доларів США, кошти сплачувалися в доларах США, про факт сплати грошових коштів та відсутність претензій стосовно продовження дії укладеного договору позики, ОСОБА_6 писав відповідні розписки про отримання грошових коштів в день їх сплати нею (ОСОБА_5.). 28.10.2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були укладені Договір про відступлення права вимоги за договором позики та Договір про відступлення права вимоги за договором застави транспортного засобу. 30.10.2015 року ОСОБА_6 через приватного нотаріуса повідомив її (ОСОБА_5.) про відступлення його прав кредитора за вказаними договорами. Відповідно, 06.11.2015 року вона (ОСОБА_5.) передала грошові кошти як погашення позики в сумі 360 доларів США вже новому кредитору - ОСОБА_4, про що складено розписку. В подальшому ОСОБА_4 сплачувалися ще грошові кошти і в сумі йому було сплачено 1 080 доларів США. Всього за Договором позики вона сплатила (двом кредиторам) 7 560 доларів США. 25.07.2016 року вона отримала письмову вимогу, в якій зазначалося про борг на загальну суму 834 924,07 грн. Доданий до позовної заяви ОСОБА_4 договір позики не є тим договором позики, який вона укладала 06.05.2014 року з ОСОБА_6, підпис на цьому договорі вона не ставила. Зазначила, що на момент укладення договору відступлення права вимоги сума неповернутої позики (боргу) ОСОБА_6 становила 600 доларів, які нею повністю сплачені новому кредитору, що свідчить про виконання нею зобов'язань в повному обсязі і зобов'язання є припиненими і, відповідно, застава також припинена. Враховуючи викладене, звернулася до суду з даним позовом та просила суд визнати припиненими її зобов'язання за договором позики від 06.05.2014 року, визнати припиненим договір застави належного їй автомобіля та вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна обтяження щодо її автомобіля, стягнути з ОСОБА_4 на її користь зайво сплачені кошти в розмірі 480 доларів США та судові витрати і витрати на послуги адвоката.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 підтримала їх вимоги за зустрічним позовом, просила їх задовольнити, в задоволенні основного позову просила відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні 07.07.2017 року третя особа ОСОБА_6 пояснив, що у травні 2014 року були укладені договори з ОСОБА_5 про позику, заставу автомобіля. З ОСОБА_4 знайомий з 2012 року, разом працювали. Зазначив, що всі розписки про отримання ним від ОСОБА_5 грошових коштів (повернення позики) він писав перед укладенням договору цесії (уступки права вимоги). Договір цесії був на суму боргу 8 160 доларів США. Він не знає яку суму повернула йому ОСОБА_5 Свій підпис на договорі відступлення права вимоги за договором позики він підтверджує (а.с.20 т.1), щодо підпису від його імені на договорі позики (а.с.13-15 т.1) має сумніви чи його це підпис.

Треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус КМНО Євтушок І.О., приватний нотаріус КМНО Забавська Н.В. в судове засідання 11.06.2018 року не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомленні належним чином.

Вислухавши пояснення представників ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Позовна заява ОСОБА_4 була зареєстрована в суді 21.10.2016 року. Згідно ухвали суду від 28.10.2016 року позовна заява була залишена без руху у зв'язку з недоліками.

25.11.2016 року після усунення позивачем недоліків, після перевірки місця реєстрації відповідача, судом була постановлена ухвала про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем ОСОБА_5 було подано письмові заперечення на позов та подано зустрічний позов.

Позивач за основним позовом подавав заяву про уточнення позовних вимог, заперечення на зустрічний позов, додаткові пояснення до заперечень.

Приватний нотаріус КМНО Забавська Н.В. надавала письмові пояснення та заперечення проти зустрічного позову.

Згідно до ухвали суду від 11.07.2017 року по справі було призначено за клопотанням сторони відповідача ОСОБА_5 судову почеркознавчу експертизу.

Встановлено, що 06.05.2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був укладений договір позики (а.с.13-15 т.1), відповідно до умов якого ОСОБА_6 передає ОСОБА_5 у власність грошові кошти в сумі 93 024,00 грн., що за курсом КБ ПриватБанк на день укладення договору еквівалентно 8160 доларів США, а ОСОБА_5 зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів в строк і за графіком відповідно до пункту 3 договору, кінцевий строк погашення позики - 06.11.2014 року. Згідно п.3 договору кошти мали повертатися наступним чином: 4 104 грн., еквівалент 360 доларів США до 6 числа червня, липня, серпня, вересня, жовтня місяців 2014 року, та 72 504 грн., еквівалент 6 360 доларів США - до 6 листопада 2014 року.

В п.3.3 договору позики встановлено, що крім суми позики позичальник (ОСОБА_5.) компенсує позикодавцю (ОСОБА_6.) знецінення суми позики внаслідок інфляції та девальвації гривні.

В п.4.1 договору позики визначено, що у разі несвоєчасного повернення позики позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, також неустойку в розмірі 890 гривень за кожен календарний день існування простроченої заборгованості.

В забезпечення виконання договору позики 06.05.2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір застави автомобіля (а.с.16-17 т.1), посвідчений приватним нотаріусом КМНО Євтушок І.О., відповідно до якого ОСОБА_5 передала в заставу належний їй на праві власності автомобіль HYUNDAI, SANTA FE, шасі (кузов, рама) НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_5, 2008 року випуску, тип - універсал-В, колір - чорний.

28.10.2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення права вимоги за договором позики (а.с.20 т.1), відповідно до якого первісний кредитор ОСОБА_6 відступає новому кредитору - ОСОБА_4 право вимоги і останній набуває право вимоги за договором позики від 06.05.2014 року щодо повернення боржником ОСОБА_5 позиченої суми грошових коштів, зазначеної в п.1.1 договору позики, а саме 198 288,00 грн., що за курсом ПАТ КБ «ПриватБанк» еквівалентно 8 160 доларів США.

28.10.2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення права вимоги за договором застави автомобіля (а.с. 21 т.1), посвідчений приватним нотаріусом КМНО Забавською Н.В. В даному договорі зазначено в п.2, що за цим договором новий кредитор (ОСОБА_4.) набуває права вимагати від боржника (ОСОБА_5.) належного виконання наступних обов'язків: повернення позиченої суми грошових коштів, визначеної в п.1.1 договору позики, а сама 172 044,00 грн., еквівалент 7 080 доларів США.

30.10.2015 року ОСОБА_6 подано приватному нотаріусу КМНО Забавській Н.В. «Заяву про передачу заяви» і приватний нотаріус КМНО Забавська Н.В. передала ОСОБА_5 заяву ОСОБА_6 (а.с.23 т.1), в якій останній повідомляє ОСОБА_5, що права вимоги за Договорами позики та застави транспортного засобу від 06.05.2014 року передані за Договорами відступлення прав вимоги за договором позики і за договором застави транспортного засобу новому кредитору - ОСОБА_4

25.07.2016 року від нового кредитора ОСОБА_4 через приватного нотаріуса КМНО Войтковсього В.С. була направлена письмова вимога ОСОБА_5 (а.с.24 т.1), в якій повідомлялося про відступлення права вимоги за договорами позики та застави транспортного засобу та про порушення умов договору позики щодо не повернення позики згідно графіку, недотримання кінцевого строку повернення позики - 06.11.2014 року і що такі дії є порушенням умов договору. У даній письмовій вимозі була вимога повернути борг в тридцяти денний строк від дня пред'явлення даної вимоги. Згідно поштового повідомлення, вказану вимогу ОСОБА_5 отримала 28.07.2016 року (а.с.26 т.1)

До матеріалів справи відповідачем за основним позовом ОСОБА_5 надано копію договору позики від 06.05.2014 року (а.с.65 т.1), укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, в якому відрізняються від договору наданого ОСОБА_4, розмір позики, строки повернення (до 06.08.2014 року) та графік повернення позики (4 104 грн., еквівалент 360 доларів США до 06.05.2014 року; 4 104 грн., еквівалент 360 доларів США до 06.07.2014 року та 72 504 грн., еквівалент 6 360 доларів США до 06.08.2014 року).

До матеріалів справи долучено копію розписки від 06.05.2014 року про отримання ОСОБА_5 грошових коштів в позику від ОСОБА_6 згідно договору позики від 06.05.2014 року (а.с.68 т.1).

До справи відповідачем ОСОБА_5 надано ряд розписок (ксерокопії) ОСОБА_6 (а.с.69-84, 86-88), згідно яких останній отримував від ОСОБА_5 по 360 доларів США 06.08.2015р., 06.07.2015р., 06.06.2015р., 06.05.2015р., 06.04.2015р., 06.03.2015р., 06.02.2015р., 06.01.2015р., 06.12.2014р., 06.11.2014р., 06.10.2014р., 06.09.2014р., 06.08.2014р., 06.07.2014р., 07.06.2014р., 06.05.2014р., 17.07.2014р., 06.09.2015р., 06.10.2015р.

Згідно до ксерокопії розписки від 06.11.2015 року ОСОБА_4 отримано від ОСОБА_5 360 доларів США (а.с.85 т.1).

З листа від імені ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_4 від 15.08.2016 року (а.с.92 т.1), в якій ОСОБА_5 повідомила, що на момент укладення договору відступлення права вимоги її борг становив 600 доларів США, і цей борг, навіть в більшій сумі - 1 080 доларів США вона сплатила, боргу не існує (а.с.91).

В поясненнях ОСОБА_4 від 20.05.2016 року (а.с.94 т.1), відібраних слідчим в рамках кримінального провадження, ОСОБА_4 повідомив, що згідно договору відступлення права вимоги за договором позики він має право вимогати від ОСОБА_5 повернення позичених нею грошових коштів у розмірі 172 044,00 грн., еквівалент 7 080 доларів США, і що з часу укладення договору відступлення права вимоги він отримував від ОСОБА_5 приблизно 2-3 рази по 360 доларів США, про що писав розписки, на даний час ОСОБА_5 повинна сплатити приблизно 6 000 доларів США.

В протоколі допиту свідка ОСОБА_6 від 30.05.2016 року, складеного слідчим (а.с.95-96 т.1), ОСОБА_6 повідомив, що він давав в борг ОСОБА_5 7 080 доларів США, остання йому повертала по 360 доларів США поки не сплатила 6 480 доларів США та була винна ще 600 доларів США. Кожного разу, коли він отримував від ОСОБА_5 кошти, він писав розписку про їх отримання. На залишок боргу - 600 грн., він передав право вимоги своєму знайомому ОСОБА_4

В протоколі одночасного допиту осіб - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 30.07.2016 р. (а.с.97-99 т.1), і ОСОБА_6, і ОСОБА_5 повідомляють про те, що згідно договору позики ОСОБА_5 мала повертали по 360 доларів щомісяця до сплати повної суми боргу без відсотків. ОСОБА_5 повідомила, що вона сплатила ОСОБА_6 6 480 доларів США, а ОСОБА_4 вона сплатила тричі по 360 доларів США - 1 080 доларів США. ОСОБА_5 пояснила, що переплатила ОСОБА_4, щоб той від неї відчепився, оскільки він їй постійно телефонував.

Відповідно до Висновку №13/17 експертного почеркознавчого дослідження, складеного 17.02.2017 року (а.с.169-172 т.1) підписи від імені ОСОБА_6 в графі «Позикодавець» у договорі позики від 06.05.2014 року на суму 93 024,00 грн. (8 160 доларів США) виконаний ОСОБА_6 Підпис від імені ОСОБА_5 у графі «Позичальник» у договорі позики від 06.05.2014 року на суму 93 024,00 грн. (8 160 доларів США) виконаний ОСОБА_5

Від ОСОБА_6 надійшла до суду заява від 17.12.2016 року, нотаріально посвідчена (а.с.186 т.1), в якій останній повідомив, що за договором позики він отримав від ОСОБА_5 в період з 06.05.2014 року по 06.10.2015 року 6 480 доларів США, про що писав відповідні розписки в день їх сплати ОСОБА_5 Відступив право вимоги ОСОБА_4 щодо сплати залишку коштів - 600 доларів США.

В письмових поясненнях третьої особи - приватного нотаріуса КМНО Забавської Н.В. (а.с.201-203 т.1) остання повідомляє про те, що 28.10.2015 року нею було посвідчено Договір відступлення права вимоги за договором застави автомобіля. Зауважень від ОСОБА_6 стосовно зменшення суми боргу не було. Про видачу ОСОБА_5 розписок за цим договором ОСОБА_6 не повідомляв. 28.10.2015 року в її присутності (приватного нотаріуса КМНО Забавської Н.В.) ОСОБА_6 та ОСОБА_4 підписали договір відступлення права вимоги за договором позики, укладеного 06.05.2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на суму еквівалентну 8 160 доларів США. Зауважень від ОСОБА_6 стосовно суми боргу не було. Про видачу ОСОБА_5 розписок за цим договором ОСОБА_6 не повідомляв. При укладенні Договору відступлення права вимоги за договором застави автомобіля були присутні дружина ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_6, які давали письмову згоду на укладення даного договору. В даних поясненнях нотаріус повідомив і про те, що під час підписання Договору відступлення права вимоги за договором позики та за договором застави автомобіля ОСОБА_5 присутня не була. Про відступлення права вимоги ОСОБА_5 була ознайомлена 30.10.2015 року шляхом передачі їй заяви відповідного змісту за адресою розташування її (нотаріуса) робочого місця, про що є відповідна розписка на примірнику заяви, що зберігається у нотаріуса, та у розносній книзі (а.с.204, 209 т.1). Жодних зауважень стосовно суми боргу та наявності у неї розписок від ОСОБА_6, ОСОБА_5 не було надано. Посилаючись на ці пояснення, приватний нотаріус КМНО Забавська Н.В. (третя особа), вважає, що зустрічний позов необґрунтований, безпідставний, поданий без надання належних та допустимих доказів, що порушує визначальний принцип змагальності та диспозитивності сторін у цивільному процесі.

Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 12.12.2017 року № 15054/17-32/15055/17-33, проведеної в КНДІСЕ (а.с.20-28 т.2), «Підпис від імені ОСОБА_6 та підпис від імені ОСОБА_5 та третьому аркуші в розділі 8 «Адреси та підписи сторін» у Договорі позики від 06.05.2014 року на суму 936 024,00 грн. (еквівалент 8 160 доларів США), виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Рукописний запис «ОСОБА_5.» на третьому аркуші в розділі 8 «Адреси та підписи сторін» у графі «Позичальник» Договору позики від 06.05.2014 року на суму 93 024,00 грн. (еквівалент 8 160 доларів США) виконаний ОСОБА_5. Підпис від ОСОБА_5 на третьому аркуші в розділі 8 «Адреси та підписи сторін» у графі «Позичальник» договору позики від 06.05.2014 року на суму 93 024,00 грн. (еквівалент 8 160 доларів США) виконаний ОСОБА_5. Рукописний запис «ОСОБА_6.» на третьому аркуші в розділі 8 «Адреси та підписи сторін» у графі «Позикодавець» Договору позики від 06.05.2014 року на суму 93 024,00 грн. (еквівалент 8 160 доларів США) виконаний ОСОБА_6. Підпис від імені ОСОБА_6 на третьому аркуші в розділі 8 «Адреси та підписи сторін» у графі «Позикодавець» Договору позики від 06.05.2014 року на суму 93 024,00 грн. (еквівалент 8 160 доларів США) виконаний ОСОБА_6.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 13 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Статтями 509-510 ЦК України встановлено, що зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Сторонами в зобов'язанні є боржник і кредитор.

Статтями 525, 526 встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст.1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Статтями 513, 514, 517 ЦК України визначено, що правочин щодо зміни кредитора у зобов'язанні вчиняється в такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Як встановлено по даній справі, ОСОБА_5 взяла в борг грошові кошти, які мала повернути згідно умов договору позики від 06.05.2014 року, однак свої зобов'язання, викладені в договорі позики, та обов'язки, визначені вимогами законодавства, не виконала. Посилання сторони ОСОБА_5 на те, що була усна домовленість про продовження строку дії договору позики, є безпідставні, бездоказові та такі, що суперечать вимогам п.6.1 Договору позики, яким визначено, що будь-які зміни та доповнення до договору мають силу лише в тому випадку, якщо вони оформлені в письмовому виді та підписані сторонами.

Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Серед таких наслідків передбачена сплата неустойки.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

По даній справі є встановленим той факт, що ОСОБА_5 умови договору позики щодо сплати грошових коштів у визначені в договорі строки порушила, і відповідно до умов договору та вимог законодавства настають правові наслідки і можливість стягнення з боржника штрафних санкцій.

Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи надані сторонами докази, суд не приймає до уваги надані ОСОБА_5 розписки щодо отримання від неї ОСОБА_6 грошових коштів - повернення позики за договором від 06.05.2014 року, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що всі ці розписки писалися ним перед укладенням договору відступлення права вимоги з ОСОБА_4 Цим самим спростовуються пояснення як ОСОБА_5, так і попередні пояснення ОСОБА_6, в тому числі надані слідчому, з приводу того, що передавалися грошові кошті і відразу писалися розписки. Цим же спростовуються і аналогічні пояснення ОСОБА_5 Крім того, пояснення ОСОБА_5 по сумах повернутих коштів є різні майже у всіх поясненнях, заявах, суми не співпадають, одна розписка про отримання грошових коштів ОСОБА_6 датована взагалі датою видачі позики - 06.05.2014 року. ОСОБА_6 взагалі не міг назвати в судовому засіданні суму грошових коштів, що була повернута йому від ОСОБА_5

Надана до справи ксерокопія розписки ОСОБА_5 від 06.05.2014 року (а.68 т.1) про отримання нею в борг 80 712 грн., що еквівалентно 7 080 доларів США, повернення до 06.08.2014 року, не враховується судом, оскільки є двосторонній договір, підписаний обома сторонами, де інша сума і строк повернення, і саме він, його умови враховуються судом.

Таким чином, суд приймає до уваги викладене в Договорі відступлення права вимоги від 28.10.2015 року, а саме, що ОСОБА_6 передає ОСОБА_4 право вимоги щодо повернення боржником ОСОБА_5 позиченої суми грошових коштів, зазначеної в п.1.1 договору позики, а саме 198 288,00 грн., що за курсом ПАТ КБ «ПриватБанк» еквівалентно 8 160 доларів США.

При оформленні договору відступлення права вимоги ОСОБА_6 підтверджував суму боргу, що була в договорі позики від 06.05.2014 року, ніяких заперечень щодо суми боргу, чи повідомлень про наявність розписок не було.

При цьому враховується розписка ОСОБА_4 про отримання ним, як новим кредитором, 360 доларів США (а.с.85 т.1) від ОСОБА_5 06.11.2015 року (через місяць після укладення договору відступлення права вимоги). Таким чином, сума основного боргу становить 7 800 доларів США (8 160 доларів США мінус 360 доларів США).

Інших належних та допустимих доказів щодо повернення ОСОБА_5 ОСОБА_6 чи ОСОБА_4 сум боргу суду не було надано.

Спростовано в суді і твердження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що ними не підписувався договір позики на трьох аркушах, екземпляр якого наданий ОСОБА_4 (а.с.13-15 т.1), висновком судової почеркознавчої експертизи.

Суд звертає увагу і на той факт, що 30.10.2015 року ОСОБА_5 дізналася у нотаріуса (під розпис) про передачу права вимоги ОСОБА_4 за договорами позики та застави транспортного засобу від 06.05.2014 року, але з того часу до суду не зверталася у разі незгоди чи щодо переданих сум боргу, чи строків повернення боргу. Лише після подачі позову ОСОБА_4 позову до суду про стягнення боргу, ОСОБА_5 подала зустрічний позов. З приводу припинення дії договору застави, зняття обтяження ОСОБА_5 також нікуди не зверталася, що спростовує позицію ОСОБА_5 про виконання нею своїх зобов'язань за договором позики від 06.05.2018 року.

Всі пояснення сторони ОСОБА_5 і надані нею документи, на думку суду, свідчать про намагання останньою уникнути виконання зобов'язання по договору позики на умовах, що визначні самим договором та які, передбачені вимогами законодавства.

Відповідно до ст.598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

На вказані вимоги законодавства посилається ОСОБА_5 в своєму зустрічному позові. Однак, враховуючи встановлені в суді обставини та факти, наявні належні та допустимі докази, слідує, що зустрічний позов є безпідставний, недоведений та не підлягає задоволенню.

По основному позову, як зазначалося вище, є доведеним наявність боргу ОСОБА_5 перед ОСОБА_4 в сумі еквівалентній 7 800 доларів США, що становить 212 550 грн. за курсом 1 долар США = 27,25 грн. на дату подачі заяви про збільшення позовних вимог.

Підлягає задоволенню і вимога про стягнення з ОСОБА_5 на підставі ст.625 ЦК України 3% річних - 15 396, 25 грн. та неустойки, передбаченої договором позики від 06.05.2014 року, яка становить 309 720 грн.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Щодо інших вимог суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_4 в частині стягнення з ОСОБА_5 відсотків за користування коштами, інфляційних витрат, оскільки відсотки за користування коштами договором позики не передбачені, сума боргу визначалася в іноземній валюті за курсом, що діяв на час подачі заяви до суду.

На підставі ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 5 377 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.509, 510, 513, 514, 517, 525, 526, 549, 593, 598, 599, 611, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.2, 5, 11, 12, 13, 14, 76-80, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_6, виданий Дніпровським РУГУ МВС України в м.Києві 29.04.2010 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_2, виданий Ленінградським РУГУ МВС України в м.Києві 30.06.1998 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 грошові кошти: заборгованість за договором позики - 212 550 грн.; 3% річних - 15 396, 25 грн.; неустойку в розмірі 309 720 грн. та судовий збір - 5377 грн.

В інших частинах позовних вимог - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Євтушок Ірина Олександрівна, приватний нотаріус Київсього міського нотаріального округу Забавська Наталія Володимирівна про визнання зобов'язання припиненим, визнання припиненим договору застави транспортного засобу та договору відступлення права вимоги за договором застави транспортного засобу, вилучення обтяження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, стягнення зайво сплачених коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 25.06.2018 року.

Суддя: