Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 367/8571/15-ц

провадження № 61-15130св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛ-ЛІЗИНГ»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛ-ЛІЗИНГ» на рішення апеляційного суду Київської області від 30 травня 2017 року у складі колегії суддів: Гуля В. В., Іванової І. В., Сліпченка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛ-ЛІЗИНГ» (далі - ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ»; товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Позивач обґрунтовував вимоги тим, що 29 серпня 2015 року на перехресті вулиць Леніна та Інтернаціоналістів в смт. Гостомель Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного відповідачу автомобіля (Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1) та автомобіля (SKODA Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_2), який належить товариству.

Для встановлення вартості матеріального збитку за замовленням товариства було проведено незалежну оцінку автомобіля SKODA Octavia.

Відповідно до звіту товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертно-асистуюча компанія» (далі - ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія») від 01 жовтня 2015 року № 576 розмір майнової шкоди дорівнює 164 447 грн 36 коп.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім» (далі - ПрАТ «Київський страховий дім»), яке відшкодувало йому завдані збитки в розмірі 49 500 грн.

Ураховуючи наведені обставини, товариство просило стягнути з ОСОБА_3, як винної особи, різницю між розміром майнового збитку та страховим відшкодуванням у сумі 114 947 грн 36 коп.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 03 лютого 2016 року у складі судді Чернова Д. Є. позов ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ» невідшкодовану майнову шкоду в розмірі 114 947 грн 36 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд виходив із того, що з винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на користь позивача підлягає стягненню непокрита страховим відшкодуванням сума майнових збитків. При цьому суд вважав доведеним розмір такої шкоди.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 30 травня 2017 року у складі колегії суддів: Гуля В. В., Іванової І. В., Сліпченка О. І., заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 лютого 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ» у задоволенні позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд мотивував відмову у позові недоведеністю заявлених вимог.

До суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ», у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно відхилив поданий ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ» належний і допустимий доказ розрахунку матеріального збитку - звіт від 01 жовтня 2015 року № 576, складений ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», який відповідає усім вимогам чинного законодавства. Крім того, апеляційний суд належним чином не повідомив його про час і місце розгляду справи, внаслідок чого товариство було позбавлене можливості подавати докази та заперечення. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2017 року дану справу призначено до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 367/8571/15-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суди встановили, що 29 серпня 2015 року на перехресті вулиць Леніна та Інтернаціоналістів в смт. Гостомель Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода з вини ОСОБА_3, який керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1, та за участю транспортного засобу SKODA Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ».

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», яке відшкодувало ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ» завдані збитки в розмірі 49 500 грн.

Для встановлення вартості матеріального збитку позивачем було здійснено незалежну оцінку належного йому автомобіля, за наслідками проведення якої був складений звіт від 01 жовтня 2015 року № 576 про завдання ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ» майнової шкоди в сумі 164 447 грн 36 коп.

Підставою для подання даного позову стала відмова відповідача добровільно сплатити товариству непокриту страховою виплатою майнову шкоду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що з вини ОСОБА_3 відповідачеві була завдана шкода, яка підлягає стягненню в частині, невідшкодованій страховою компанією.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд зробив висновок про те, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження понесених ним витрат на відновлювальний ремонт автомобіля, для проведення експертизи, призначеної судом, не надав у розпорядження експертам пошкоджений автомобіль.

Колегія погоджується з висновком апеляційного суду.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина перша статті 11 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій)) .

Згідно із частинами першою та четвертою статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ» надало суду звіт ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» від 01 жовтня 2015 року № 576 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, відповідно до якого розмір такого збитку складає 164 447 грн 36 коп.

Зі свого боку відповідач надав апеляційному суду рецензію товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Селтим» від 12 грудня 2016 року, у якій зазначено, що вищевказаний висновок (звіт) не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і не може бути використаний.

У зв'язку з наведеним ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2016 року у даній справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля SKODA Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29 серпня 2015 року.

Відповідно до повідомлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 14 березня 2017 року № 194/17-54 у зв'язку з незадоволенням клопотання експертів щодо надання на огляд автомобіля неможливо провести дослідження та надати висновок відповідно до ухвали суду від 20 грудня 2016 року.

Ураховуючи те, що позивач, який був повідомлений про призначення експертизи, про що сам зазначає у касаційній скарзі, не виконав вимог експертів щодо надання їм транспортного засобу, та не довів належними і допустимими доказами розмір матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, рішення суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову є законним та обґрунтованим.

Колегія відхиляє аргументи касаційної скарги про те, що внаслідок неналежного повідомлення апеляційним судом про розгляд справи, ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ» було позбавлене можливості подавати пояснення та заперечення, оскільки суд апеляційної інстанції неодноразово направляв на адресу товариства, зазначену у позовній заяві та в приєднаному до неї Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копії ухвал про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду, про призначення експертизи, які були повернуті у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Інші доводи касаційної скарги на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, висновків апеляційного суду не спростовують.

За таких обставин, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Київської області від 30 травня 2017 року, оскільки судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛ-ЛІЗИНГ» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Київської області від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Київської області від 30 травня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
СуддіН. О. Антоненко В. І. Журавель
В. М. Коротун В. І. Крат