РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/979/18

22 червня 2018 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійника П. В.

з участю секретаря Рубельського О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 1/3 частки у з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше як 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та стягувати їх, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, а також стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання її в розмірі 1000 гривень щомісяця до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та посила суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, однак, подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд розглянути справу без його участі та позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку на утримання дитини. У задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця просить відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Встановлено, що сторони, від подружнього життя мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не має постійного місця роботи та живе за рахунок доходів від тимчасових заробітків, з 2015 року перебуває на "Д" обліку у лікаря гастроентеролога поліклінічного відділення Костопільської центральної районної лікарні, що підтверджується довідкою.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У своєму відзиві відповідач визнає позов про стягнення аліментів в розмірі 1/5 частини середнього заробітку по регіону, що згідно його розрахунків становить 1364,4 грн.

Оскільки, відповідач постійно не працює і не має постійного заробітку, суд відповідно до ст. 184 СК України визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

На підставі вищенаведеного, а також враховуючи те, що обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків (ч. 1 ст. 141 СК України), те, що відповідач є працездатним, не є інвалідом, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд приходить до переконання, що щомісячний розмір аліментів слід призначити в розмірі по 1400 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, призначаючи аліменти, згідно ч.1 ст.191 СК України, від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч.2 ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

В позовній заяві позивач просила стягнути утримання на себе відповідно до ст. 84 СК України, яка передбачає, що дружина має право на утримання, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Однак доказів того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, позивачем не надано, а тому суд вважає, що підстав для задоволення позову в цій частині немає.

У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 704,80грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 84, 180, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 13, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 Григоровиа, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 1400 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з 04.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704,80 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяОСОБА_4