Провадження № 22-ц/801/36/2018
Головуючий у суді першої інстанції Король О.П.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю.Б.,

Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

З участю секретаря судового засідання: Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, поданою її представником ОСОБА_6, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Короля О.П. у місті Вінниці, зі складенням його повного тексту 09 липня 2018 року,

у справі № 127/27825/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_7 та ОСОБА_5, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_8, про звернення стягнення на предмет іпотеки, передачу в управління та виселення, -

в с т а н о в и в:

В грудні 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, передачу в управління та виселення.

Позовна заява мотивована тим, що 19.08.2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_9 19.08.2008 року було укладено кредитний договір №1421, згідно з п. 1.1., 1.2. якого позичальнику банком було надано кредит в сумі 80500 доларів США на споживчі потреби на 60 місяців зі сплатою 18% річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 19.08.2012 року.

19.08.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_7 і ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В.В., зареєстрований в реєстрі №7158.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2. договору іпотеки іпотекодавці з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору передають в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у договорі предмет іпотеки, який належить іпотекодавцям на праві приватної власності, а саме: квартиру АДРЕСА_1, з яких 2/3 частки квартири предмету іпотеки належить ОСОБА_7, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 29.03.1993 року на підставі рішення №183 від 29.03.1993 року та зареєстровано ВООБТІ 19.04.1993 року в книгу №102 за №733/1657 та договору купівлі-продажу частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В.В. 25.07.2008 року за №6835, зареєстровано ВООБТІ 28.07.2008 року в книгу №102 за №733/1657, та 1/3 частка належить ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 29.03.1993 року, зареєстровано ВООБТІ 28.07.2008 року в книгу №102 за №733/1657.

Ленінським районним судом м. Вінниці 03.12.2009 року задоволено позов прокурора Ленінського району м. Вінниці в інтересах банку та стягнуто з позичальника на користь банку прострочену заборгованість за кредитним договором станом на 03.12.2009 року у розмірі 98 631.94 доларів США (еквівалент 788118,52 грн.) з них: основний борг - 80 500 доларів США (еквівалент - 643 235,25 грн.), проценти - 15187,12 доларів США (еквівалент 121 352,68 грн.), пеня - 2 944,82 доларів США (еквівалент - 23530,58 грн. Рішення суду набрало законної сили 14.12.2009 року.

Позичальник продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, визначених, зокрема, пунктами 1.1., 1.2, 1.6, 1.6.1, 4.3.1. 4.3.2. 5.2 цього договору щодо повернення кредиту, процентів за його користування та пені, станом на 15.12.2016 року сплатив банку 697,92 доларів США процентів за користування кредитним коштами. Заборгованість ОСОБА_9 перед банком становить 238512,41 доларів США,

Згідно з п. 3.1.3 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором та або цим договором в тому числі: невиконання або неналежне виконання іпотекодавцем за кредитним договором в цілому або будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частина становить більше 2 місяців.

На адресу іпотекодавців банком направлялись вимоги про звільнення квартири та вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Дані вимоги залишились без належного реагування та задоволення.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 2018 року на задоволення вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором №1421 від 19.08.2008 року укладеного з ОСОБА_9 у загальній сумі 238 512, 41 доларів США, що згідно з повідомлення НБУ №40-0024/99604 від 07.12.2016р. про офіційний курс гривні до іноземних валют, еквівалентно 6 206 117 ,71 гри., з яких: основний борг - 80 500 дол. США (еквівалент 2 094 618,37 грн.); проценти за користування кредитними коштами - 71 737,44 дол. США (еквівалент 1 866 615,65 грн.); пеня за простроченим основним боргом та процентами - 1 721 492,68 грн. (еквівалент 66 160,10 дол. США); 3 % річних - 20 114,87 дол. США (еквівалент 514 928,08 грн.) звернено стягнення на: 1/3 частку предмету іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, згідно з іпотечним договором, укладеним 19.08.2008 року між ВАТ «Ощадбанк» з ОСОБА_7, ОСОБА_5 та посвідченого Рудик В.В., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №7158, яка належить ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 29.03.1993 року на підставі рішення №183 від 29.03.1993 року та зареєстровано Вінницьким обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації 19.04.1993 року в книгу №102 за №733/1657 та договору купівлі-продажу частини частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В.В.. 25.07.2008 року за №6835, зареєстровано Вінницьким обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації 28.07.2008 року в книгу №102 за №733/1657; 1/3 частки предмету іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, згідно з іпотечним договором, укладеним 19.08.2008 року між ВАТ «Ощадбанк» з ОСОБА_7, ОСОБА_5 та посвідченого Рудик В.В. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №7158, яка належить ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 29.03.1993 року на підставі рішення №183 від 29.03.1993 року та зареєстровано Вінницьким обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації 19.04.1993 року в книгу №102 за №733/1657.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки за оціночною вартістю, шляхом застосування процедури продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», будь-якій особі за договором купівлі-продажу, за початковою ціною продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час продажу.

Надано ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» права: на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, Вінницькій міській раді, у нотаріусів, в органах державної реєстрації прав будь-яких документів, їх копій, дублікатів, довідок, витягів з державних реєстрів, на вчинення дій з реєстрації права власності на нерухоме майно, необхідних для продажу 2/3 частки предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1, які в рівних частинах (по 1/3) належать ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності.

Надано ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», до моменту продажу предмета іпотеки право на управління 2/3 частки предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1, які в рівних частинах (по 1/3) належать ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності з правом укладання договорів оренди, страхування, охорони з фізичними та юридичними особами та направленням отриманих від управління коштів на задоволення вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за договором кредитної лінії №1421 від 19.08.2008 року. В задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 2018 року в частині задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на іпотечне майно та надання до моменту продажу предмета іпотеки права на управління іпотечним майном. Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що зазначене рішення в частині задоволених позовних вимог винесене з порушенням матеріального та процесуального права. Суд не врахував, що жодною нормою чинного законодавства не передбачено звернення стягнення на частину іпотечного майна, яке не виділено в натурі та не зареєстровано право власності на нього, як на окремий об'єкт нерухомості. В матеріалах справи не міститься доказів того, що позивач на виконання вимог ст. 366 ЦК України пред'являв позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї та того, що такий виділ є неможливим. Позивач не вимагав у відповідачів (майнових поручителів) продажу боржником своєї частки, як це передбачено ч. 2 ст. 366 ЦК України. Крім того, не було залучено в якості третьої особи ОСОБА_9, який є боржником за кредитним договором, й задоволення вимог позивача буде порушувати право третього співвласника квартири ОСОБА_8, частка якої не перебуває в іпотеці та не є виділеною в натурі.

Представник позивача до суду не з'явився, відзиву на апеляційну скаргу суду не направив, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на 2/3 частки предмету іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, які в рівних частинах (по 1/3) належать ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на праві приватної спільної часткової власності з підстав встановлення судом факту невиконання позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором та з метою захисту порушених прав позивача.

Суд не прийняв заперечення представника відповідача ОСОБА_5 про те, що на даний час в іпотеці перебуває 2/3 частини квартири, які не виділені в натурі, а тому договір іпотеки не відповідає п. 3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», згідно з яким частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, з огляду на таке.

З врахуванням рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.11.2011 року, договір іпотеки від 19.08.2008 року між банком та ОСОБА_7 і ОСОБА_5, предметом якого залишились 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 є дійсним.

Цей іпотечний договір в частині 2/3 частини квартири іпотекодавцями не оспорювався і є правомірним відповідно до презумпції правомірності правочину, закріпленого в ст. 204 ЦК України.

До виниклих правовідносин суд вважав за необхідне застосувати положення ст. 366 ЦК України. Так, відповідно до ч. 2 цієї статті у разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Позовні вимоги про надання позивачу в управління до моменту продажу предмета іпотеки 2/3 частин квартири суд вважав обґрунтованими і такими, що відповідають положенням п.6.3. іпотечного договору, за змістом якого вразі прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому чинним законодавством та цим договором.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позову в цій частині.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції неможливо, так як апеляційний суд вважає, що при вирішенні справи судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, порушені норми процесуального права та неправильне застосовані норми матеріального права.

Судом встановлено, що 19.08.2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_9 було укладено кредитний договір №1421.

Згідно з п. 1.1., 1.2. кредитного договору позичальнику банком було надано кредит в сумі 80500 доларів США на споживчі потреби на 60 місяців зі сплатою 18 % річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 19.08.2012 року.

19.08.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_7 і ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В.В..

Згідно з пунктами 1.1., 1.2. договору іпотеки іпотекодавці з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору передають в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у договорі предмет іпотеки, який належить іпотекодавцям на праві приватної власності, а саме: квартира АДРЕСА_1, з яких 2/3 частки квартири предмету іпотеки належить ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 29.03.1993 року, та 1/3 частка належить ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 29.03.1993 року.

Згідно з п. 3.1.3 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором та або цим договором в тому числі: невиконання або неналежне виконання іпотекодавцем за кредитним договором в цілому або будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частина становить більше 2 місяців.

Пунктом 6.2. договору іпотеки встановлено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим Договором порядку, в тому числі у відповідності до Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п. 6.6. цього Договору.

В п. 6.6. договору міститься застереження щодо задоволення вимог іпотекодержателя в порядку позасудового врегулювання.

Зокрема, за цим договором іпотекодержатель має право від свого імені здійснити продаж Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу або отримати право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань на підставі цього Договору або укладеного Договору задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, встановленому чинним законодавством.

Іпотекодавець стверджує, що він згоден, що перехід предмету іпотеки до третьої особи у випадку, передбаченому цим пунктом Договору відбувається за його волевиявленням, яке міститься в цьому пункті, та такий перехід не потребує будь-яких додаткових узгоджень та обговорення Сторонами.

При цьому п. 6.3. Договору узгоджено, що в разі прийняття рішення про звернення стягнення на Предмет іпотеки, останній (Предмет іпотеки) на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому чинним законодавством та цим Договором.

Міський суд у вирішенні спору з посиланням на приписи статей 204, 366, 509, 525, 526, 530, 575, 590, 612, 625 ЦК України, статей 33, 39 ЗУ «Про іпотеку, встановивши невиконання боржником основного зобов'язання за умовами укладеного кредитного договору, та виникнення у зв'язку з цим у іпотекодержателя права задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині звернення стягнення на іпотечне майно та надання до моменту продажу предмета іпотеки права на управління іпотечним майном, у зв'язку з чим позов в цій частині задовольнив.

Проте не звернув увагу, що сторони в Договорі іпотеки вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору про звернення стягнення на предмет іпотеки (у спосіб продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу), при цьому позивач не позбавлений права звернутися з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з приписами статті 33 вказаного Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

В силу приписів статті 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Відповідно до частини першої статті 38 вказаного Закону, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Отже, згідно з приписами статей 33, 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку" законодавець визначив три способи захисту на задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових - на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу, позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому, для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки, який визначений у Договорі іпотеки за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

Водночас позивач не позбавлений можливості відповідно до статей 38, 39 Закону України "Про іпотеку" звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж той, що визначений Договором іпотеки.

З огляду на те, що позивач звернувся з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, який визначений Договором іпотеки як позасудовий, відповідно, для реалізації якого необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, його реалізація здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Крім того, суд першої інстанції в рішенні вказує на те, що іпотечний договір в частині 2/3 частини квартири іпотекодавцями не оспорювався і є правомірним відповідно до презумпції правомірності правочину, закріпленого в ст. 204 ЦК України.

Проте міський суд не звернув увагу на те, що при укладенні іпотечного договору від 19.08.2008 року була нотаріально засвідчена згода всіх співвласників переданого в іпотеку майна, в той час як частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, що відповідає положенням ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про іпотеку».

Згідно із положеннями пунктів першого та четвертого частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 2018 року в частині задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на іпотечне майно та надання до моменту продажу предмета іпотеки права на управління іпотечним майном підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану її представником ОСОБА_6, задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 2018 року в частині задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на іпотечне майно та надання до моменту продажу предмета іпотеки права на управління іпотечним майном скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на іпотечне майно та надання до моменту продажу предмета іпотеки права на управління іпотечним майном - відмовити.

В інший частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2018 року.

Головуючий: Войтко Ю.Б.

Судді: Міхасішин І.В.

Стадник І.М.