Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 711/6051/16-ц

провадження № 61-12063св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, Черкаська міська рада,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року у складі колегії суддів: Сіренка Ю. В., Гончар Н. І., Пономаренка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, Черкаської міської ради, у якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном три місяці з моменту набрання чинності рішенням суду.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна баба - ОСОБА_5 Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження від 28 вересня 1984 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження його батька ОСОБА_6

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається з квартири № АДРЕСА_1

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом міг бути батько позивача - ОСОБА_6, але він помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Отже вважає себе єдиним спадкоємцем першої черги за законом, оскільки є рідним внуком померлої ОСОБА_5

Про смерть спадкодавця йому стало відомо від сусідів у липні 2016 року. Також зазначає, що його рідний син хворів та потребував додаткової допомоги у зв'язку з постійним відвідуванням лікарів, безпосереднім лікуванням тощо.

Свідоцтво про смерть ОСОБА_5 було отримано 7 липня 2016 року. При зверненні до приватного нотаріуса для оформлення спадщини стало відомо, що спадкова справа після смерті спадкодавця заведена в Першій черкаській державній нотаріальній конторі за заявою ОСОБА_4

Також поважність причин пропуску строку обгрунтовує юридичною необізнаністю та неправильною консультацією нотаріусів, до яких він зветався з цього приводу. Дізнавшись про смерть баби, він звернуся до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, де йому повідомили, що за життя спадкодавець склала заповіт на іншу особу, а він не є особою, яка може претендувати на обов'язкову частку у спадщині, подавати заяву та платити за це кошти нотаріуси не рекомендували.

Вказані обставини вважає поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому просив позов задовольнити.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2017 року у складі судді Кондрацької Н. М. у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що на час розгляду справи позивачем не надано доказів поважності причин пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Обставин, на які посилається позивач не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами. Позивач вже у травні 2016 року був обізнаний про смерть баби, про що зазначено у листі приватного нотраіуса.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову ОСОБА_3

Визначено ОСОБА_3 додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, тривалістю 3 місяці.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що характер дій позивача після отримання відомостей про смерть ОСОБА_5 та про складений нею заповіт на ОСОБА_7, який на час звернення позивача у травні 2016 року до нотаріальної контори також помер, свідчать про активні та добросовісні дії щодо бажання прийняти спадщину. Це підтверджено неодноразовими зверненнями позивача до нотаріусів з такого питання. Через відсутність відомостей про смерть особи, на яку було складено заповіт, позивач не подав заяви про прийняття спадщини, оскільки не є особою, яка за законом може претендувати на обов'язкову частку у спадщині.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, у якій просив рішення апеляційного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року скасувати та залишити в силі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що юридична необізнаність позивача та неправильні консультації нотаріусів не є поважними причинами пропуску строку. Позивач зазначає, що поважною причиною, серед іншого, є хвороба його сина, проте відсутні відомості, що саме ОСОБА_3 здійснював догляд за дитиною у період її лікування з 17 грудня 2015 року по 17 червня 2016 року. Листків непрацездатності ОСОБА_3 матеріали справи не містять. У суді апеляційної інстанції позивач втретє змінив дату обізнаності про смерть спадкодавця та зазначив, що про таке йому стало відомо у лютому 2016 року. Зазначені причини не є такими, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами.

У червні 2017 року ОСОБА_3 подав заперечення на касаційну скаргу, у яких просив залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року справу № 711/6051/16-ц призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 28 лютого 2018 року справу № 711/6051/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає.

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5, яка є рідною бабою ОСОБА_3 До складу спадкового майна після її смерті ввійшла квартира № АДРЕСА_1

За життя вона склала заповіт на користь ОСОБА_7

ОСОБА_6 - син спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно із частиною першою статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Дізнавшись від нотаріуса, що він не є особою, яка може претендувати на обов'язкову частку у спадщині при наявності заповіту, складеного на іншу особу, вирішив за недоцільне подавати заяву при прийняття спадщини.

Станом на травень 2016 року позивачу не було відомо, що особа на яку складено заповіт - ОСОБА_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

ОСОБА_4 15 червня 2016 року подав до Першої черкаської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, посилаючись на те, що проживав з померлою однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а тому є спадкоємцем четвертої черги.

7 липня 2016 року ОСОБА_3 у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області отримав свідоцтво про смерть ОСОБА_5, а 10 листопада 2016 року подав до Першої черкаської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після її смерті.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно із частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Доказів, які б об'єктивно підтверджували, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, ОСОБА_3 не надано.

Наданий позивачем лист приватного нотаріуса Черкаського міського територіального округу Велікової Н.А. про звернення позивача до нього у травні 2016 року свідчить про те, що ОСОБА_3 був обізнаний про смерть спадкодавця та своєчасно відповідної заяви не подав. Наведені ним обставини не пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення таких дій. Юридична необізнаність також не є поважною причиною пропуску такого строку.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позову є помилковим.

Установивши, що апеляційний суд скасував судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року скасувати.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2017 року залишити в силі.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення апеляційного суду втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило