Номер справи 220/2122/18
Номер провадження № 2/220/747/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Піддубненська сільська рада Великоновосілківського району Донецької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку № 2 по вул.. Завидовського у с. Піддубне Великоновосілківського району Донецької області.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником домоволодіння № 2 по вул. Завидовського у с. Піддубне Великоновосілківського району Донецької області. Крім нього, в будинку зареєстрована його дружина ОСОБА_2 Нещодавно йому стало відомо, що в його будинку з 2014 року зареєстровані відповідачі, які не є членами його сімї, і які були зареєстровані в його будинку без його згоди і відома. Зазначив, що відповідачі ніколи не проживали в належному йому будинку. На його вимогу про зняття цих осіб з реєстрації йому було розяснено право звернутись до суду. Реєстрація відповідачів перешкоджає йому у реалізації його прав, як власника майна, в тому числі на отримання субсидії, тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою від 01.10.2018 р. провадження по справі відкрито, справа призначена в підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 13.11.2018 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. Задоволено клопотання позивача про допит свідків.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові. Зазначили, що при реєстрації у 2016 році в будинку ОСОБА_2 їм не повідомили про те, що в ньому зареєстровані і відповідачі. При цьому останні проживали у батьків ОСОБА_3 по вул.. Завидовського,10 у с. Піддубне, але вже декілька років у с. Піддубне не проживають, вона проживає десь у Славянську, а він у Києві.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, будучи оповіщеними про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку за місцем реєстрації. Будь-яких заяв від них до суду не надходило.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши позивача, його представника, допитавши свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.1992 р. є власником домоволодіння № 2 по вул. Завидовського у с. Піддубне Великоновосілківського району Донецької області(а.с. 7, 8).

Згідно довідки виконкому Піддубненської сільської ради від 11.09.2018 № 682 у житловому будинку № 2 по вул. Завидовського у с. Піддубне Великоновосілківського району Донецької областізареєстровані ОСОБА_1 з 13.10.1997 р., ОСОБА_2 з 16.01.2016 р., ОСОБА_3 з 04.07.2014 р. ОСОБА_4 з 01.10.2014 р. (а.с. 9).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 11.09.2018 р., складеного комісією у складі представника сільської ради ОСОБА_7, Депутата сільської ради ОСОБА_8, сусідки ОСОБА_5, підтвердили відсутність за адресою: с. Піддубне вул.. Завидовського,2, ОСОБА_4 та ОСОБА_9, які фактично проживають у м. Києві та м. Краматорську відповідно (а.с. 14).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що є сусідами ОСОБА_1 та багато років знайомі з ним, бувають у нього вдома. Підтвердили, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які приїхали у с. Піддубне приблизно 5-6 років тому і працювали у школі вчителями, ніколи не проживали в будинку ОСОБА_1, а проживали далі по вулиці, у батьків ОСОБА_3 по вул.. Завидовського, 10 с. Піддубне. Проте близько 2-3 років відповідачі у с. Піддубне не проживають, оскільки ОСОБА_4 проживає і працює у м. Києві, а ОСОБА_3 у м. Краматорську.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).

Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Судом достовірно встановлено, що відповідачі з моменту своєї реєстрації не проживають і не проживали у житловому будинку № 2 по вул. Завидовського у с. Піддубне Великоновосілківського району Донецької області, їх речей у будинку немає, витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг, не сплачують.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.

А тому власник житла має право вимагати усунення перешкод у користуванні належним йому майном шляхом визнання зареєстрованих в ньому осіб такими, що втратили право на користування. З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,13,81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинком № 2 по вул. Завидовського с. Піддбуне Великоновосілківського району Донецької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.11.2018 р.

Суддя О.М. Якішина