Справа № 703/938/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Литвин Г.Т.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2004 року по 09 лютого 2016 року. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судовим наказом Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, 25 червня 2005 року в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 01 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Будь-якої іншої матеріальної допомоги відповідач не надає, участі у вихованні дитини не приймає. На даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшується потреба у її забезпеченні. В звязку з цим, вважає, що аліменти повинні бути визначені у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки таке рішення не вплине на погіршення матеріального становища відповідача.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що матеріальне положення відповідача на даний час покращилося, він має постійне місце роботи в Головному управлінні Національної поліції в м. Київ, сталий заробіток, а дитина потребує значно більших коштів ніж 700 гривень на місяць, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 03 липня 2018 року надіслав до суду відзив в якому позовні вимоги ОСОБА_3 визнав щодо зміни розміру аліментів із 30 % до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В частині збільшення розміру аліментів до 1/4 частини заперечував.

Крім того, в судовому засіданні зазначив, що під час спільного шлюбу вони придбали квартиру № 21 в будинку № 44 в м. Сміла по вул. Чорновола (Дзержинського), частину якої він подарував своєму сину ОСОБА_4

Також просив врахувати, що під час розлучення не здійснював розподіл спільно нажитого майна, а залишив все нажите в квартирі для користування їх сином. Крім того просив врахувати ту обставину, що не має службового та власного житла, на даний час винаймає квартиру в м. Києві орендна плата якої становить 5500 гривень на місяць. Також на його утриманні знаходиться мама похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є малозабезпеченою та потребує фінансової та фізичної допомоги, що потребує додаткових витрат, також несе витрати на утримання нової сімї , так як дружина не працевлаштована та займається веденням домашнього господарства. Що стосується твердження позивача про те, що аліменти становлять 700 гривень в місяць не відповідає дійсності, оскільки щомісячно він сплачує грошові кошти на утримання дитини в розмірі від 1650 гривень до 2000 гривень. Просив стягнути з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також позивач не вчинила жодних дій по добровільному врегулюванню спору за домовленістю між батьками, а тому всі судові витрати повинна нести саме вона.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву ОСОБА_3 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 9).

Із свідоцтва про народження серії І-СР №045575 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 25 квітня 2007 року вбачається, що сторони є батьками малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Судовим наказом Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ним повноліття (а.с. 9).

Як вбачається з довідки № 53 від 22 березня 2018 року «Будівельник» ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований та проживає разом з матірю ОСОБА_3 в м. Сміла, Черкаської області по вул. Чорновола (Дзержинськог7о), 44, кв. 21 та знаходиться на її утриманні (а.с. 6).

Із довідки Навчально-виховного комплексу «ЗОШ І-ІІ ступенів № 3 колегіум» Смілянської міської ради Черкаської області № 56 від 19 листопада 2018 року вбачається, що вартість обіду на місяць становить 550 гривень, які сплачує мати ОСОБА_3

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК Українипри вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд враховує, що батьки зобовязані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач не забезпечує нормального життєвого рівня дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Також суд враховує, що 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII, прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1944 гривень.

З урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2018 році, швидкими темпами зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини, попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. При цьому аліменти слід визначити (залишити) у частці визначеній позивачем.

Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001року № 2402-III предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то такий розмір аліментів забезпечить дитині збереження певного матеріального рівня утримання.

Відтак, суд вважає, що за віком відповідач є працездатною особою, доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоровя, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання малолітньої дитини у збільшеному розмірі суду не подав, за таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку про можливість їх сплати останнім.

При розгляді справи суд в повній мірі врахував всі доводи, що заслуговують на увагу. Відтак при винесенні рішення суд не приймає до уваги пояснення відповідача про те, що він подарував 1/2 частину квартири, як на підставу для стягнення аліментів в зазначеному ним розмірі, оскільки це його право, яким він скористався.

Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться мати похилого віку та цивільна дружина не підтверджується будь-якими належними та допустимими доказами.

Також суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що він винаймає житло, оскільки це не є обставиною, що свідчить про його скрутне матеріальне становище.

Розмір аліментів визначений позивачем у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обовязку за законом повинен сплачувати дитині та який не призведе до порушення його прав та інтересів.

Саме визначений позивачем розмір аліментів, на думку суду, буде відповідати інтересам дитини, враховуючи, що зросли споживчі ціни на продовольчі товари, одяг та комунальні послуги, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду.

У звязку зі зміною способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру судовий наказ № 703/380/16-ц, 2-н/703/60/16, необхідно відкликати.

Таким чином, суд приходить до обгрунтованого висновку, щодо необхідності задоволення заявленої позовної вимоги позивача про збільшення розміру аліментів стягнутих за судовим наказом від 09 лютого 2016 року та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

Суд, при винесенні рішення, також керується практикою Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого Рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 08 липня 2017 року, ст.ст.20,141,192,196 СК України, керуючись ст. ст.2,5,10-13,19,76-81, 141, 191, 258, 259, 264, 265, 273, 279, 280, 282 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, встановлений судовим наказом Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2016 року у справі № 703/380/16-ц та стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої та жителька АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

Судовий наказ № 703/380/16-ц, 2-н/703/60/16 відкликати із Смілянського міського відділу державної виконавчої служби територіального управління юстиції Черкаської області, після набрання даним рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Сторони у справі :

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована та жителька АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1.

Повний текст рішення виготовлено 29 листопада 2018 року.

Головуючий О.П.Опалинська