ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

28 листопада 2018 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року

за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ПАО «Креди Агриколь банк» про розподіл майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ПАО «Креди Агриколь банк» про розподіл майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову у вищезазначеній цивільній справі (а.с. 78).

Не погодившись із ухвалою суду, апелянт звернувся до суду із апеляційною скаргою та просив скасувати ухвалу, посилаючись на те, що вона не відповідає нормам процесуального права (а.с. 87).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ставлячи питання про скасування заходів забезпечення позову, 15 січня 2018 року представник заявника - ОСОБА_4 надіслав на адресу суду засобами поштового зв'язку клопотання, в якому він просить (згідно уточненого клопотання від 12.03.2018 року) суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Куйбишевського районного суду м. Донецька від 20 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ПАТ «Креді Агриколь Банк» про розподіл майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ПАТ «Креді Агриколь Банк» про розподіл майна подружжя.

Так, заявник в уточненому клопотанні зазначає, що вищевказана справа була закрита ухваленням судового рішення, у зв'язку з чим, посилаючись на ч. 9 ст. 158 ЦПК України, просить скасувати заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Проте, процесуальна дія - закриття провадження у справі передбачає закінчення розгляду справи судом без ухвалення рішення, з підстав передбачених ЦПК України, чинного на дату розгляду вищевказаної справи, а саме: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 3) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 4) сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом; 5) є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або повернув справу на новий розгляд до третейського суду, який ухвалив рішення, але розгляд справи у тому самому третейському суді виявився неможливим; 6) померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) ліквідовано юридичну особу, яка була однією із сторін у справі.

Однак, як вбачається з матеріалів частково відновленого судового провадження № 259/12472/13 (2-в/185/35/17), цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ПАО «Креди Агриколь банк» про розподіл майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ПАО «Креди Агриколь банк» про розподіл майна подружжя, закінчено ухваленням рішення від 10 червня 2014 року про часткове задоволення первинного позову та часткового задоволення зустрічного позову.

Також, Єдиний державний реєстр судових рішень містить ухвалу апеляційного суду Донецької області від 07 липня 2014 року, якою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 10 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: публічне акціонерне товариство «Креді Агриколь банк» про розподіл майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: публічне акціонерне товариство «Креді Агриколь банк» про розподіл майна подружжя.

З ухвали апеляційного суду Донецької області вбачається, що ОСОБА_2 будучи незгодною з рішенням суду першої інстанції звернулась з апеляційною скаргою, відкрито апеляційне провадження, результати розгляду справи апеляційним судом відсутні, отже, підстави для вжиття заходів забезпечення позову застосовані ухвалою суду від 20 березня 2013 року ще не відпали.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд 1 інстанції виходив з того, що на даний час відсутні відомості щодо закриття провадження у справі з підстав зазначених в заяві про скасування заходів забезпечення позову, а також відсутні відомості щодо набрання судовим рішенням чинності, а тому скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Куйбишевського районного суду м. Донецька від 20 березня 2013 року може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а отже є недоцільним.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 124 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до положень частини 1 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Аналіз правових норм глави 10 розділу І ЦПК України, якими врегульовано поняття і порядок забезпечення позову дає можливість зробити висновок про те, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють протягом строку, встановленого процесуальним законом (частини 7-10 статті 158 ЦПК України). Водночас, підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо, а також обставини, зазначені в частині 13 статті 158 ЦПК України.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Як вбачається із матеріалів справи, суд 1 інстанції встановивши наявність між сторонами спору з приводу майна подружжя, врахувавши, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Куйбишевського районного суду м. Донецька від 20 березня 2013 року.

Отже, висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають вимогам закону і підтверджуються виділеними матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 149-151, 259, 375, 379, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: