Справа № 644/7835/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 червня 2018 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретаря - Трач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив усунути йому перешкоди у здійсненні ним права власності на будинок № 16, розташований по вїзду Індустріальному в м. Харкові, шляхом позбавлення ОСОБА_2 права користування зазначеним будинком та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову, позивач зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 24.12.2015 року він є власником 5/25 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: м. Харків, вїзд Індустріальний, 16.

25.03.2016 року, за його згодою, тимчасово, у зв'язку з працевлаштуванням, було зареєстровано у спірному будинку місце проживання його колишньої дружини, відповідача по справі ОСОБА_2 Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року.

З вересня 2017 року відповідач за адресою місця реєстрації не проживає, оскільки переїхала до іншого житла та забрала усі свої речі.

Будь-які договірні відносини щодо користування спірним будинком відсутні. В добровільному порядку відповідач ОСОБА_2 зніматися з реєстраційного обліку у будинку, який належить позивачу на праві приватної власності, не бажає.

Реєстрація відповідача, порушує права позивача, як власника будинку.

Сторони у судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи.

Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.09.2015 року по справі № 644/9389/15-ц шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано.

Позивачу на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 24 грудня 2015 року, на праві власності належить 5/25 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: м. Харків, в'їзд Індустріальний, 16.

Право власності позивача ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно, 24.12.2015 року зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 50798288.

25.03.2016 року місце проживання відповідача за згодою позивача ОСОБА_1, тимчасово, у зв'язку з працевлаштуванням ОСОБА_2, було зареєстровано за адресою: м. Харків, в'їзд Індустріальний, буд. 16.

З вересня 2017 року відповідач ОСОБА_2 у спірному будинку не проживає, оскільки переїхала до нового місця проживання, її особисті речі у будинку відсутні.

Будь-які договірні відносини щодо користування вказаним житловим приміщенням між позивачем ОСОБА_1, як власником будинку, та відповідачем ОСОБА_2 відсутні. Відповідач ОСОБА_2 не є членом сім'ї позивача ОСОБА_1, разом з ним не проживає та спільне господарство не веде.

В добровільному порядку відповідач ОСОБА_2 зніматися з реєстраційного обліку у будинку, який належить позивачу ОСОБА_1, не бажає.

Реєстрація відповідача ОСОБА_2 порушує права позивача ОСОБА_1, як власника будинку, в зв'язку з чим є підстави для усунення перешкод у здійсненні позивачем ОСОБА_1 права власності на вказане нерухоме майно шляхом позбавлення відповідача ОСОБА_2 права користування вказаним будинком.

Так, у відповідності до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно змісту ч. ч. 1, 2 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Разом з цим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Звернення позивача ОСОБА_1 до суду із даною позовною заявою про позбавления права користування відповідача ОСОБА_2 житловим приміщенням - є однією із форм захисту власником своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 Цивільного кодексу України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

У відповідності до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України право на користування житлом відповідно до закону мають лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним.

Пунктом 4 частини 1 та частиною 2 статті 406 Цивільного кодексу України встановлено, що сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, право відповідача ОСОБА_2 на користування житловим приміщенням за адресою: м. Харків, в'їзд Індустріальний, буд. 16, є похідним від права власності позивача ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає разом з позивачем за місцем своєї реєстрації, спільне господарство з позивачем не веде, участь в утриманні будинку не приймає та її особистих речей в будинку за вказаною адресою немає, а тому в силу її формальної реєстрації у цьому будинку, який належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1, вона створює перешкоди позивачу в користуванні належним йому будинком та порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому нерухомим майном як складовими частинами права власності, у зв'язку з чим маються всі підстави для усунення власнику будинку перешкоди у здійсненні ним права власності на будинок, шляхом позбавлення відповідача ОСОБА_2 права користування вказаним житловим приміщенням.

В свою чергу, рішення суду про усунення власнику будинку - позивачу ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні ним права власності на вказаний будинок шляхом позбавлення відповідача ОСОБА_2 права користування вказаним житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 за вказаною адресою.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це лише внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. При цьому, реєстрація місця проживання не пов'язана з будь-якими іншими правами особи.

Будучи зареєстрованою у будинку, який належить позивачу ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 не набуває за фактом реєстрації ніяких майнових прав відносно вказаного домоволодіння і, відповідно, будучи знятою з реєстрації в цьому домоволодінні, вона ніяких майнових прав не втрачає.

Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись п. 9 ч. 1, п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 10, 12, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити у повному обсязі.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації та проживання: 61089, м. Харків, в'їзд Індустріальний, буд. 16, паспорт серії МТ№ 426581, виданий 18.12.2015року Орджонікідзевським РВ у м. Харкові ГУ ДМСУ в Харківській області, РНОКПП НОМЕР_1) перешкоду у здійсненні ним права власності на будинок № 16, розташований по в'їзду Індустріальному у місті Харкові, шляхом позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії МТ № 426582, виданий 18.12.2015 року Орджонікідзевським РВ у м. Харкові ГУ ДМСУ в Харківській області, РНОКПП НОМЕР_2) права користування житловим приміщенням - будинком № 16, розташованим по в'їзду Індустріальному в місті Харкові.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Повне судове рішення складено 26.06.2018 року.

Суддя: А. К. Сітало