Справа № 183/5348/18
№ 2/183/3102/18
09 листопада 2018 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі
головуючого судді Городецького Д.І.
секретаря Макаренко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -
04 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення.
Ухвалою суду від 05 вересня 2018 року було відкрите провадження у справі.
17 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.
Ухвалою суду від 09 листопада 2018 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено розгляд справи по суті.
В обґрунтування вимог, позивач ОСОБА_1 посилав ся на те, що на праві власності йому належить будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2.
Він набув право власності на будинок у відповідності до договору купівлі-продажу, укладеного 28 серпня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а він, ОСОБА_1 купив спірне житлове приміщення.
28 серпня 2018 року зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2318.
На підставі п. 8, 8.1 договору купівлі-продажу від 28.08.2018 року, ОСОБА_3 зобов'язався усіляко сприяти ОСОБА_1 у вчиненні дій щодо зняття з реєстраційного обліку зареєстрованої особи ОСОБА_2 до отримання фактичного результату.
В той же час, після укладення договору купівлі-продажу відповідач ОСОБА_2 не знявся з реєстраційного обліку в зазначеному приміщенні, зареєстрований в будинку до теперішнього часу.
Позивач ОСОБА_1 зазначив в позовній заяві, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації його прав як власника, в зв'язку з чим, посилаючись на вимоги ст. 317 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК України, просив суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, розташованогоза адресою: АДРЕСА_2, зі зняттям останнього з реєстраційного обліку.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.
Право власності підтверджується договором купівлі-продажу, який укладений 28 серпня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив спірне житлове приміщення, договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2318.
На підставі п. 8, 8.1 договору купівлі-продажу від 28.08.2018 року, ОСОБА_3 зобов'язався усіляко сприяти ОСОБА_1 у вчиненні дій щодо зняття з реєстраційного обліку зареєстрованої особи ОСОБА_2 до отримання фактичного результату.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в будинку до теперішнього часу.
Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно)і яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння.
В зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1має право вимагати усунення порушень його прав, як власника нерухомого майна.
На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно статті 156 ЖК України, члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Право користування спірним жилим приміщенням у ОСОБА_2 було похідним від права власності його батька ОСОБА_3 на будинок, він, як член сім'ї власника будинком, у відповідності до ст. 150 Ж України, мав право користуватися нею для особистого проживання і проживання членів його сім'ї.
ОСОБА_3, розпорядившись нерухомим майном (продавши будинок позивачу ОСОБА_1), втратив право користування спірним житловим приміщенням, отже, ОСОБА_2, як член сім'ї колишнього власника будинку, також втратив користування зазначеним жилим приміщенням.
В зв'язку з наведеним, позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню.
Стосовно вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Тобто спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, що відноситься до компетенції органів Державної міграційної служби України, і суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки у такий спосіб суд своїм рішенням всупереч вимог закону підмінив би юрисдикційну діяльність іншого органу державної влади.
В зв'язку з наведеним, в задоволенні позовних вимог в зазначеній частині належить відмовити.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 704,80грн.
В зв'язку з вищенаведеним, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).
В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.
Сторони у справі:
-позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1;
-відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2018 року.

Суддя Д.І. Городецький