Справа № 307/1057/16-ц
Провадження № 2-зз/307/4/18
УХВАЛА

29 листопада 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника представника відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 де третя особа ПАТ «Укрсоцбанк» про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності.

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у провадження Тячівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності.

Ухвалою Тячівського районного суду від 06.11.2018 року накладено заборону ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, а саме: - проведення забудови земельної ділянки площею 0,301 га, розташованої в смт. Буштино по вул.. Головній, 383, Тячівського району, Закарпатської області та проведення будь-яких будівельних робіт повязаних з внесенням змін в конструкцію житлового будинку розташованому на цій ділянці та без такої; - оформлення та реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,301 га та розташованого на ній житлового будинку в смт. Буштио по вул.. Головна, 383; - передачі в оренду третім особам нерухомого майна розташована в смт. Буштино по вул.. Головна, 383.

Вважає, що задовольняючи заяву про забезпечення позову суд не зясував всі фактичні обставини справи, а саме, залишив поза увагою те, що земельна ділянка не являється предметом спору. Крім цього, забороняючи відповідачу проведення будівельних робіт не зясував які саме будівельні роботи проводяться, як саме воно впливає на предмет спору на визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, не зясував які права позивача порушено, якщо здійснюється покращення речі, зокрема, протягом жовтня-листопад 2018 р. будівлю було утеплено з метою її більш енергоефективност. Стверджує, ОСОБА_3 жодних ремонтно-будівельних робіт по вказаній адресі які б впливали на зміну його площі, конфігурації не вчиняв. При цьому стверджує, що у позивачки відсутні будь-які права окрім предявленого позову щодо визнання цього майна обєктом спільної сумісної власності. Тому не вправі вимагати заходів забезпечення позову.

Разом з цим, стверджує, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст151 ЦПК України.

Просить суд заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 06.11.2018 року скасувати.

Позивачка ОСОБА_2 надала суду заперечення проти заявленої заяви про скасування заходів забезпечення позову, де зазначає, що відповідач не заперечуючи факту проведення ним під час судового спору, без її на те згоди будівельних робіт, вказує на незаконність ухвали Тячівського районного суду від 6 листопада 2018 року, якою забезпечено позов та заборонено зокрема проведення будівельних робіт щодо житлового будинку розташованого за адресою в смт. Буштино по вул. Головна 383 Тячівського району Закарпатської області. Підставою такої незаконності відповідач вважає те, що проведений ним без її згоди вид будівельних робіт жодним чином не впливає на предмет спору. Такі доводи, вважає безпідставними та такими, що жодним чином не вказує на незаконність ухвали Тячівського районного суду від 6 листопада 2018 року, виходячи з наступного.

Як зазначено самою стороною відповідача, 14 червня 2017 року нею частково було змінено первісні позовні вимоги, в частині спірного майна подружжя житлового будинку розташованого в смт. Буштино по вул. Головна 383. Первісну позовну вимогу про визнання спільною сумісною власністю подружжя житлового будинку змінено та обрано спосіб розподілу майна, шляхом визнання спільною сумісною власністю подружжя будівельних матеріалів та конструкцій, які було використано в процесі будівництва цього житлового будинку.

Отже, на час забезпечення позову предметом спору являється саме будівельні матеріали, конструкції та роботи використані під час зведення спірного житлового будинку. Проведення будівельних робіт та використання ж відповідачем під час вирішення судом спору інших додаткових, будівельних матеріалів при будівництва спірного будинку, утруднить можливість обєктивного визначення їх обєму та вартості у період їх з відповідачем перебування у шлюбі.

Диспозиція статті 60 СК України, визначає що дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності належить те майно, яке набуте ними за час шлюбу, а тому невизнання відповідачем позову в цій частині та вчинення ним самовільних без моєї на те згоди будівельних робіт, хоч і не повязаних з внесенням змін в конструкцію житлового будинку, вказує на необхідність та доцільність забезпечення у дані справі позову. Невжиття таких заходів, утруднюють виконання можливого рішення суду про задоволення позову, як це було у даній праві щодо іншого спірного обєкта нерухомого майна розташованого в м. Тячів по вул. Незалежності 5, який після зняття в апеляційному порядку всіх заборон, за один день був перепроданий три рази та опинився в руках матері відповідача ОСОБА_5 Такі дії відповідача свідчать про існування реальних загроз щодо можливості вирішення спору та подальшого виконання рішення суду про розподіл майна у майбутньому.

Що стосується доводів позивача про незаконність судового рішення, через вихід суду під час вирішення заяви про забезпечення позову стосовно земельної ділянки площею 0.3041 га на якій розташований спірний будинок за межі позовних вимог, вважає що жодних правових підстав для надання таких тверджень у відповідача немає.

Окрім того, що суд не міг вийти за мажі позовних вимог, оскільки справи по суті не розглядав, а розглядав заяву про забезпечення позову, накладення заборони забудови земельної ділянки відбулося з дотримання закріпленого ст. 120 ЗК України принципу цілісності обєкта нерухомості, що є предметом спору та земельної ділянки на якій цей об'єкт розташований.

Не зрозумілим є також те, що мав на увазі представник відповідача коли мотивуючи обґрунтованість заяви про скасування заходів забезпечення позову посилався на ухвалу Тячівського районного суду від 27.07.2017 року, якою було скасовано заходи забезпечення позову щодо накладення арешту на земельну ділянку площею 0,213 га кадастровий номер :04:006:0612 для ведення особистого селянського господарства і жодного відношення до земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0.3041 га в смт. Буштино по вул. Головна 383, немає. Окрім цього в результаті зменшення 15 червня 2017 року позовних вимог в частині земельної ділянки 0,213 га таке була виключена з предмета спору.

Сторона відповідач замовчує також ту обставину, що частину вказаного житлового приміщення, без її на те згоди, він надав в оренду невідомим їй особам, які використовують його у власних інтересах та відкрили магазин з продажу побутових товарів. Натомість, маючи власне житло, що відповідачем здається в оренду третім особам вона разом з дитиною змушена проживати в будинку батьків.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України№9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяви про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідальність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Тому просить в задоволенні заяви в повному обсязі.

Сторони не зявилися в судове засідання, не повідомивши суд про причини неявки, будучи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, скасування забезпечення позову, що накладено ухвалою суду від 06.11.2018 року у даній справі порушить права позивача, оскільки при проведенні будівельних робіт та використання відповідачем під час вирішення судом спору інших додаткових будівельних матеріалів при будівництві спірного будинку не дасть можливість обєктивно визначити обєм та вартість будівельних матеріалів які були використані сторонами при будівництві вказаного будинку у період їх спільного проживання у шлюбі. Також, суд вважав, що використання спірного будинку іншими особами ( орендарями) без згоди позивача також порушує права останньої.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову накладених ухвалою суду від 06.11.2018 року слід відмовити.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 158,247,260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 де третя особа ПАТ «Укрсоцбанк» про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, а учасником справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 354 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: В.В.Чопик