Справа № 366/1931/18
Провадження № 2/366/518/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 листопада 2018 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючої-судді Тетервак Н.А.,

при секретарі: Німченко Н.Ю.,

за участю сторін:

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в смт.Іванків Київської області в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Управління Державного агентства рибного господарства у м.Києві та Київській області до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Страхоліська сільська рада Іванківського району Київської області про стягнення збитку, спричиненого рибному господарству України,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків, спричиненому рибному господарству України в сумі 41900 грн. 30 коп. (сорок одна тисяча дев»ятсот гривень тридцять копійок) та судовий збір в сумі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що постановою Іванківського роайонного суду Київської області від 02.10.2017 року по справі № 366/3011/17 встановлено, що 10 серпня 2017 року о 07 год. 00 хв. на території Київського водосховища поблизу с.Страхолісся Іванківського району Київської області ОСОБА_2 при перевірці промислового лову ТОВ «Заміокулькас», де працює відповідальним за вилов риби саме він, порушив правила промислового рибальства, застосував на промисловому лові зайві знаряддя лову, а саме: замість дозволених в додатку до журналу обліку вилучених водних ресурсів № 11, сіток у кількості 20 шт. використовував 33 шт., що було виявлено на момент перевірки, тобто сітки у кількості 13 шт. були застосовані з порушенням, при цьому в сітках знаходилась свіжовиловлена риба: плітка - 101 шт., плоскирка - 183 шт., судак - 26 шт., щука - 1 шт., окунь - 74 шт., чехонь - 22 шт., краснопірка - 122 шт., синець - 54 шт., загальною вагою 109,5 кг. Відповідальний за вилов риби ОСОБА_2 застосував на промисловому лові з рибацького човна ЯКИ-3846 заборонені знаряддя лову, які не вказані в додатку до журналу № 11, чим порушив п.6.1.1., п.9.13.4, п.9.13.7 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об'єктах України, за що передбачена відповідальність за ст.63 Закону України «Про тваринний світ», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.85 КУпАП.

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року у справі № 366/3011/17 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП.

Позивач вважає, що в зв'язку з тим, що вина відповідача є доведеною, а отже, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позивач також посилається на Закони України «Про тваринний світ», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», відповідно до яких громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України, в повному обсязі.

Таким чином, природні ресурси, в тому числі водні біоресурси, які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є майном певної територіальної громади, в даному випадку Страхоліської сільської ради Київської області, а тому завдану відповідачем шкоди внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів в сумі 41900 грн. 30 коп. (сорок одна тисяча дев'ятсот гривень тридцять тридцять копійок) позивач просить стягнути на користь Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області.

Ухвалою від 17 серпня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні, яке мало місце 21.09.2018 року, представник позивача ОСОБА_3 свої позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 28 листопада 2018 року на 15 год. 00 хв. представник позивача не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи в його відсутності.

Відповідач в судове засідання, призначене на 21.09.2018 року, не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений вчасно. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надіслав.

В судовому засіданні, яке мало місце 28 листопада 2018 року, відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив суду, що 24.09.2018 року отримав рекомендований лист суду з ухвалою про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками до неї, але в зв'язку з сімейними обставинами не мав змоги написати відзив на позов. Збитки в сумі 41900, 30 грн. не визнає, оскільки працює і його оклад становить 1000 грн. (одна тисяча гривень), тому не матиме змоги їх відшкодовувати. Постанову суду про адміністративне правопорушення, винесену відносно нього, не оскаржував, через те, що не знав, що вона є. Про нанесені збитки рибному господарству дізнався лише тоді, коли отримав позовну заяву.

Представник Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із листом про визнання позову, заперечень не мають.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов'язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів.

Так під час розгляду справи судом встановлено, що відповідно до Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 895, Державне агентство рибного господарства України (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства.

Згідно Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15 липня 2016 року № 229, Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області (далі - Київський рибоохоронний патруль) є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України, діє у складі Держрибагентсва як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується.

Повноваження Київського рибоохоронного патруля поширюються на м. Київ та Київську область, територію та акваторію водних об'єктів в межах районів діяльності, визначених Держрибагентством.

Основним завданням Київського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та уповноважені подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб'єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Стаття 34 Закону України «Про тваринний світ» передбачає, що користувачі об'єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов'язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об'єктів тваринного світу, використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угруповань і забезпечують збереження тварин, яких не дозволено використовувати.

Порушення Правил любительського і спортивного рибальства в водоймах України тягне за собою такі негативні наслідки, як зникнення цінних видів риб в рибогосподарських водоймах та порушує право власності Українського народу на природні ресурси. Таким чином, охорона рибних запасів України від незаконного заняття рибним промислом є безпосередніми інтересами держави.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Судом встановлено, що згідно протоколу № 000219 про адміністративне правопорушення від 10.08.2017 року - при перевірці 10.08.2017 року промислового лову ТОВ «Заміокулькас», на території Київського водосховища поблизу с.Страхолісся Іванківського району Київської області, де працює відповідальним за вилов риби ОСОБА_2, саме він порушив правила промислового рибальства: застосував на промисловому лові зайві знаряддя лову, а саме: замість дозволених в додатку до журналу обліку вилучених водних ресурсів №11, сіток у кількості 20 шт. використовував 33 шт., що було виявлено на момент перевірки, тобто сітки у кількості 13 шт. були застосовані з порушенням, при цьому, в сітках знаходилась свіжо виловлена риба: плітка - 101 шт., плоскирка - 183 шт., судак - 26 шт., щука - 1 шт., окунь - 74 шт., чехонь - 22 шт., краснопірка - 122 шт., синець - 54 шт., загальною вагою 109,5 кг. Відповідальний за вилов риби ОСОБА_2 застосував на промисловому лові з рибацького човна ЯКИ-3846 заборонені знаряддя лову, які не вказані в додатку до журналу №11, чим порушив п.6.1.1., 9.13.4, 9.13.7 «Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об'єктах України» за що передбачена відповідальність за ст.63 Закону України «Про тваринний світ», тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст.85 КУпАП (а.с.14).

Відповідно до підпункту 6.1.1. пункту 6.1. Наказу Державного комітету рибного господарства України від 18.03.99 № 33 «Про затвердження Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об'єктах України» при здійсненні промислу водних живих ресурсів користувачі зобов'язані здійснювати промисел згідно з Правилами, Режимами рибальства та іншими вимогами законодавства з питань охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів. Не перевищувати обсяги вилучення виділених їм квот водних живих ресурсів.

Згідно з підпунктом 9.13.4. пункту 9.13 Наказу від 18.03.1999 № 33 користувачам водних живих ресурсів забороняється зберігати на судні, бригадному стані тощо або у водоохоронній зоні неопломбовані державними органами рибоохорони знаряддя лову, застосування яких у даному районі і в даний період заборонено.

За приписами підпункту 9.13.7. пункту 9.13 Наказу від 18.03.1999 № 33 користувачам водних живих ресурсів забороняється перебувати на водному об'єкті або у водоохоронній зоні зі знаряддями лову, застосування яких заборонено цими Правилами, а також із вибуховими та отруйними речовинами, за винятком випадків (проведення на водних об'єктах робіт, пов'язаних із застосуванням цих речовин, а також при транзитному їх провозі), узгоджених з державними органами рибоохорони.

На підставі вищевказано протоколу про адміністративне правопорушення, постановою Іванківського районного суду Київської області від 02.10.2017 року по справі № 366/3011/17 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень з конфіскацією незаконно добутих водних живих ресурсів. Крім цього, стягнуто судовий збір в сумі 320 грн. (триста двадцять гривень) (а.с.11). Дана постанова оскарженою не була.

Згідно пункту 3.15. Правил любительського і спортивного рибальства забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм.

Також, стаття 52-1 Закону України «Про тваринний світ» передбачає, що для добування об'єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом.

Таким чином, вина ОСОБА_2 є доведеною, проте питання відшкодування збитків, нанесених рибному господарству України судом не вирішено.

Відповідно до статті 40 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

За приписами статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього приводного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно розрахунку матеріальної шкоди, ОСОБА_2 нанесено збитків рибному господарству України на суму 41900 грн. 30 коп. (сорок одна тисяча дев'яносто гривень тридцять копійок) (а.с.12-13). Розрахунок матеріальної шкоди було зведено відповідно до Методики розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства та охорони водних живих ресурсів.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

На підставі статті 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Статтею 324 Цивільного кодексу України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу.

Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Згідно етапі 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Таким чином, шкода, завдана рибному господарству, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди.

Також слід зазначити, що Управлінням Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області було вжито заходів досудового врегулювання спору, а саме: Київським рибоохоронним патрулем було направлено відповідачу лист від 15.03.2018 року № 7-19/1871-18 з проханням добровільно заплатити суму майнової шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Зазначений лист був отриманий ОСОБА_2, особисто, 27.03.2018 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Проте, заподіяна внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів шкода в сумі 41900,30 грн. відповідачем не була добровільно відшкодована.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Дане встановлено на підставі копії Наказу Держрибагентства від 15 липня 2016 року № 229 «Про затвердження положень про територіальні органи Держрибагентства», копії витягу з Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, копії постанови Іванківського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року по справі № 366/3011/17, розрахунок матеріальної шкоди від збитків рибному господарству України, заподіяних ОСОБА_2

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач зобов'язаний відшкодувати заподіяну навколишньому середовищу шкоду, а тому з відповідача підлягає стягненню заподіяна шкода у розмірі 41900,30 грн.

Так як позов задоволено, то з відповідача на користь позивача на підставі ст.. 141 ЦПК України слід стягнути судові витрати в сумі 1762 грн. понесені позивачем при поданні позовної заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 324, 1166 ЦК України, Законом України «Про тваринний світ», Законом України «Про охорону навколишнього і природного середовища», Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Управління Державного агентства рибного господарства у м.Києві та Київській області до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Страхоліська сільська рада Іванківського району Київської області про стягнення збитку, спричиненого рибному господарству України - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.,проживає в АДРЕСА_1 майнову шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, в розмірі 41900,30 грн. (сорок одна тисяча дев'ятсот гривень тридцять копійок) на користь Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Управління Державного агентства рибного господарства у м.Києві та Київській області судові витрати в розмірі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд протягом 30 днів з часу проголошення рішення в суді.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи,зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 03 грудня 2018 року.

Суддя : Н.А. Тетервак