Справа № 305/585/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 листопада 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів: Джуга С.Д., Кожух О.А.,

секретарі: Юрочко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду від 31 січня 2018 року у справі №305/585/17 (Головуючий: Бліщ О.Б.), -

встановила:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ДП «Великобичківське ЛМГ» про визнання незаконним та скасування наказів і відшкодування шкоди.

Позов вмотивовано тим, що з 08.07.2014 він працював в ДП «Великобичківське ЛМГ» провідним спеціалістом. За вказаний період, жодного разу не притягався до дисциплінарної відповідальності. 06.03.2017 йому стало відомо про існування наказу №30 від 01.03.2017, яким було премійовано працівників ДП «Великобичківське ЛМГ» за результатами роботи підприємства за лютий 2017 рік, однак вказаним наказом вирішено не проводити повністю його преміювання. Він жодним чином не порушував посадову інструкцію та правила внутрішнього трудового розпорядку, у лютому не притягався до дисциплінарної відповідальності, не вчиняв жодних дій, за які міг бути обмежений у преміюванні. Резолюція позивача про незгоду з наказом про преміювання в частині що його стосується, була залишена керівником ДП «Великобичківське ЛМГ» без уваги. Премію, в розмірі 100 % заробітної плати за лютий місяць, так йому і не було виплачено.

04.04.2017 працівниками ДП «Великобичківське ЛМГ» його було ознайомлено з копією наказу №49 від 29.03.2017 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, згідно якого йому за порушення п.2.1, 2.3 та 2.5 розділу 2 посадової інструкції юрисконсульта було оголошено догану.

Вважає, що вказані в наказі про оголошення догани обставини не відповідають дійсності і не можуть бути підставами для притягнення його до дисциплінарної відповідальності з наступних підстав про що він виклав у своїх поясненнях.

Вважає, що за таких обставин він незаконно був притягнутий до дисциплінарної відповідальності та відповідачем незаконно було порушено його право на оплату праці.

Окрім того вважає, що відповідач, приймаючи оспорюванні накази порушив строки виплати йому частини заробітної плати, а саме премії, якої він був позбавлений.

В процесі розгляду справи позивач уточнив підстави позову та додатково вказав, що станом на дату видачі оспорюваних наказів, особа, котра їх підписала, не мала на те належних, визначених законом повноважень.

На підставі наведеного, позивач просив суд винести рішення, яким визнати незаконним та скасувати п.п.1.5 п.1 резолютивної частини наказу №30 від 01.03.2017 «Про відмову або зменшення преміювання працівників підприємства за підсумками роботи у лютому місяці 2016 року, в частині не проведення повністю преміювання ОСОБА_1». Зобов'язати ДП «Великобичківське ЛМГ» провести донарахування та виплату невиплаченої премії за роботу провідного юрисконсульта за лютий місяць 2017 року. Визнати незаконним та скасувати наказ №49 від 29.03.2017 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Зобов'язати відповідача провести донарахування та виплату невиплаченої премії за роботу провідного юрисконсульта у березні та інших місяцях до фактичного виконання рішення суду.

Рішенням Рахівського районного суду від 31.01.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказане заочне рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на його необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП «Великобичківьске ЛМГ» просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, відповідно до приписів ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 Наказом №120/н від 08.07.2014 був прийнятий на роботу в ДП «Ясінянське ЛМГ» на посаду провідного спеціаліста, що стверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.10.2002.

У відповідності до наказу №30 від 01.03.2017 «Про відміну або зменшення преміювання працівників підприємства за підсумками роботи у лютому місяці» розглянувши пропозиції заступників керівника, начальників відділів апарату управління, лісничих, при нарахуванні премії працівникам внесено корективи в залежності від дольової участі окремо кожного працівника у виконанні виробничих завдань та лісогосподарських показників за лютий місяць 2017 пунктом 5.1 вказаного наказу вирішено не проводити повністю преміювання провідному юрисконсульту ОСОБА_1.

Наказом №49 від 29.03.2017 за порушення розділу 2 Посадової інструкції провідного юрисконсульта, пунктів 2.1, 2.3 та 2.5, провідному юрисконсульту підприємства ОСОБА_1 оголошено догану. Як вбачається з самого змісту наказу, винесенню такого слугували наступні обставини: на протязі 2016 року та за 2 місяці 2017 року не зареєстровано жодного договору про виконання робіт з надання послуг пов'язаних з лісівництвом в Закарпатському обласному управлінні лісового та мисливського господарства, за що було критиковано директора на колегіях ОУЛМГ. Директор постійно надавав завдання юрисконсульту забезпечити реєстрацію угод у ОУЛМГ. Як усні вказівки так і протокольні рішення нарад не виконувались юрисконсультом. В кінці грудня 2016 року відправлено повідомлення до Рахівського відділення поліції про факти незаконних порубок виявлених в кінці вересня 2016 року, хоч в журналі реєстрації вихідної кореспонденції зареєстровані 27 та 30 вересня 2016 року. Не якісно забезпечується юридичний супровід та захист інтересів підприємства у судах та інших установах, для чого додатково найнято адвокатів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно із частинами другою, третьою статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а в разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до змісту статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

При вирішенні спору про виплату премій суд виходить з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

На підприємствах можуть затверджуватися положення про преміювання.

Частина третя статті 97 КЗпП України тільки зобов'язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам.

Власник має право самостійно та на власний розсуд вирішувати питання щодо преміювання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором).

Частина четверта статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці.

Як вбачається з матеріалів справи, в ДП «Великобичківське ЛМГ», на момент винесення оспорюваних наказів, діяв колективний договір.

Відповідно до п.5.17 Колективного Договору, преміювання робітників і службовців, спеціалістів підприємства проводиться згідно з положенням про преміювання та затвердженого колективного договору підприємства. Положеннями колективного договору також передбачено, що всі виплати слід проводити, виходячи з фінансових можливостей підприємства.

Положенням про преміювання працівників лісового господарства ДП «Великобичківське ЛМГ» директору підприємства надається право позбавляти працівників премії повністю або знижувати їм розміри премії за виробничі упущення в роботі. Позбавлення або зниження розміру премії в усіх випадках оформляється наказом директора з обов'язковим вказанням причин і проводиться тільки за той розрахунковий період в якому були зроблені упущення в роботі.

Як вірно зазначено судом, вказані вимоги положення про преміювання виконано при винесенні оспорюваного наказу в повному обсязі. Рішення не проводити повністю преміювання ОСОБА_1 оформлено наказом директора, який містить у собі причини такого рішення, а саме за несвоєчасне і неякісне виконання виробничих доручень, наказів і розпоряджень керівництва, за негативний показник роботи, за який прямо відповідає працівник згідно посадової інструкції, та за незабезпечення працівником виконання завдань по відповідній діяльності. В жодному документі, що передбачає порядок преміювання працівників в ДП «Великобичківське ЛМГ» не вказано обов'язок керівника встановлювати провідному юрисконсульту підприємства премію в розмірі 100 % від заробітної плати, як того вимагає позивач.

При цьому таке рішення не є свавільним, оскільки ґрунтується на Протоколі засідання комісії по підприємству для підведення підсумків роботи за лютий місяць 2017 року від 01.03.2017 року, згідно якого прийнято рішення не надавати премію провідному юрисконсульту ОСОБА_1 за упущення в роботі (Т.2 а.с.31, 32).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно виходив з того, що в даному випадку питання щодо преміювання працівника може здійснюватися на розсуд керівництва, а рішення про позбавлення позивача премії за лютий місяць 2107 року не є свавільним. У зв'язку з наведеним суд вірно відмови у задоволенні таких вимог ОСОБА_1. Доводи апеляційної скарги не спростовують такого висновку суду та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права.

З приводу вимог про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, колегія суддів констатує наступне.

Заходи дисциплінарного стягнення, що застосовуються до деяких працівників, які несумлінно виконують свої трудові обов'язки, зазначено у статті 147 КЗпП. За порушення трудової дисципліни до загального кола працівників може застосовуватися лише один із таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі.

Нормами статей 148 -149 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Судом вірно встановлено, що з боку позивача, як провідного юрисконсульта мало місце неналежне виконання ним своїх трудових обов'язків.

На позивача, як юрисконсульта підприємства покладено обов'язок виконання розпоряджень, наказів адміністрації підприємства, зокрема посадовою інструкцією.

Обов'язок щодо оформлення договорів передбачений п.2.3 посадової інструкції провідного юрисконсульта ДП «Великобичківьске ЛМГ».

В листі Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства зазначено, що в порушення наказу Закарпатського ОУЛМГ від 23.01.2008 за №7 «Про порядок реєстрації договорів» ДП «Великобичківське ЛМГ» протягом 2016 року не зареєструвало в Закарпатському ОУЛМГ жодного договору про надання послуг пов'язаних з лісництвом.

Факт неналежного виконання посадових обов'язків щодо реєстрації договорів визнано й самим позивачем у своєму поясненні.

За таких обставин суд вірно виходив з того, що при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення, порушень вимог трудового законодавства не було допущено.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що станом на дату видачі оспорюваних наказів, особа, котра їх підписала, не мала на те належних, визначених законом повноважень, оскільки згідно виписки з ЄДРПОУ керівником підприємства відповідача та особою, яка має право вчиняти від імені юридичної особи є ОСОБА_3. Якихось відомостей про внесення змін до ЄДРПОУ в цій частині матеріали справи не містять, а тому суд вірно виходив з того, що освоювані накази підписані уповноваженою особою.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України, є підставою для залишення без задоволення скарги, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районногосуду від 31 січня2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді: