Справа № 136/2278/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Липовець в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначив, що 15.08.2011 року помер ОСОБА_2, який на випадок своєї смерті склав на його імя особисте розпорядження (заповіт), яким заповів усе своє майно. До складу спадщини увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5643 га (кадастровий номер :04:000:0052), що розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Прийнявши спадщину, позивач не в змозі її оформити, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку було втрачено. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з позовом, яким він просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на вищевказану земельну ділянку.

Відповідач подав до суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути у його відсутність.

Оскільки учасники справи скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів згідно частини третьої статті 200 ЦПК, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 15.08.2011 року помер ОСОБА_2 (а.с. 4), який на випадок своєї смерті склав на імя ОСОБА_1 особисте розпорядження (заповіт, а.с. 5), яким заповів усе своє майно. Заповіт не змінено і не скасовано.

До складу спадщини увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5643 га (кадастровий номер :04:000:0052), що розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту серії ЯА №802380 від 23.09.2005 року на право власності на земельну ділянку.

З матеріалів Спадкової справи № 37/2012 слідує, що після смерті ОСОБА_2 спадщину за заповітом прийняв ОСОБА_1 Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено.

Прийнявши спадщину після діда, позивач не в змозі її оформити, оскільки було втрачено правовстановлюючий документ на земельну ділянку.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження Липовецької РДА від 21.02.2005 року №31 на імя ОСОБА_2 було видано Державний акт серії ЯА №802380 від 23.09.2005 року на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5643 га (кадастровий номер :04:000:0052), що розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У разі втрати державного на право власності на земельну ділянку, порядку видачі нового на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну ділянки, не передбачено.

Оригінал примірника вищевказаного державного акту втрачено. У звязку з відсутністю визначеного законом порядку позивач не в змозі отримати його дублікат, що позбавляє його можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі. З урахування зазначеного суд вважає, що втрата державного акту не позбавляє спадкоємця права на оформлення прийнятої спадщини.

У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі").

Оскільки належність спадкодавцеві земельної ділянки доведено позивачем належними та допустимими доказами, враховуючи те, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН 93907858, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) в порядку спадкування за заповітом після померлого 15.08.2011 року ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5643 га (кадастровий номер :04:000:0052), що розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту серії ЯА №802380 від 23.09.2005 року на право власності на земельну ділянку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358цього Кодексу.

Суддя С.І. Стадник