ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року

м. Харків

Справа № 641/4475/17

Провадження № 22ц/790/1359/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Бровченко І.О.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Сінченко І.В.,

імена (найменування) сторін:

позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2017 року у складі судді Курганникової О.А. по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21 березня 2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6 247,61 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 не дотримувався умов кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 83 687,37 грн.

Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути заборгованість з відповідача відповідно до кредитного договору, а також стягнути з відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2017 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в розмірі 79 226 грн. 07 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в анкеті-заяві, нібито підписаною ним, стоїть підпис схожий на його, але це вказує на те, за яким тарифом він отримав картку. Кредитний договір сторонами не укладався, оригінал анкети-заяви до суду надано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які зявилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи відповідно до статті 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 21 березня 2014 року між ПАТ КБ Приватбанк і ОСОБА_1 укладено договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, в якій вказано, що він ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

21 березня 2014 року відповідачем було підписано анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Таким чином, відповідач приєднався до запропонованої банком пропозиції.

Тарифи банку є складовими частинами договору.

Відповідно до анкети-заяви відповідач з Умовами та правилами, Тарифами банку ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє, та їх положень зобов'язується неухильно дотримуватись.

Відповідач підтвердив, що в подальшому зобов'язується знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті банку

Підписавши анкету - заяву банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

Доказом користування кредитними коштами є виписка по рахунку. У даній виписці відображено всі операції із зняття грошових коштів, розмір нарахованих відсотків та штрафних санкцій за порушення зобов'язання, розмір кредитного ліміту, який встановлений відповідачу.

Пунктом 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, які в тому числі, складають Договір між сторонами, встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку.

Згідно з п. 1.1.3.2.3 вказаних Умов право зміни розміру кредитного ліміту банк залишає за собою в односторонньому порядку.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Встановлено, що в період дії кредитного договору ОСОБА_1 не дотримувався умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 14 червня 2017 року має заборгованість 83687,37 грн., яка складається з наступного:

6814,76 грн. - заборгованість за кредитом;

68990,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

3421,02 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

3961,30 грн. - штраф (процентна складова).

Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості та кредитним договором. ( а.с. 3) та випискою по картковому рахунку (а.с. 6872, 77-100)

Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи, що ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобовязань не виконує, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги Банку про стягнення з відповідача боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, стягнув з відповідача пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, позовні вимоги у частині стягнення штрафів з відповідача залишив без задоволення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 79226,07 грн.

Посилання відповідача щодо того, що ним не отримувались кошти від позивача, суд першої інстанції не прийняв до уваги, оскільки доказом отримання і користування кредитними коштами є виписка по рахунку. У даній виписці відображено всі операції із зняття грошових коштів, розмір нарахованих відсотків та штрафних санкцій за порушення зобов'язання, розмір кредитного ліміту, який встановлений відповідачу.

Щодо посилань відповідача щодо його сумнівів стосовно того чи ним був виконаний підпис на анкеті-заяві б/н від 21 березня 2014 року суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем ОСОБА_1 крім усних пояснень не було надано суду жодного доказу на підтвердження того факту, що підпис на анкеті-заяві б/н від 21 березня 2014 року була виконана не ним особисто.

Анкета-заява б/н від 21 березня 2014 року засвідчена штампом та печаткою публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави ставити її справжність під сумнів.

Однак повністю з висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши розрахунок заборгованості, стосовно розміру заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 68990, 29 грн., апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

«Правила користування платіжною карткою», затверджених наказом від 06 березня 2010 року, та «Тарифи банку» складають Договір між позичальником та банком.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг.

Банк самостійно пропонує суму кредитного ліміту клієнту, а клієнт погоджується з запропонованою сумою кредитних коштів і користується ними, чи не погоджується і не використовує суму кредитних коштів. Сам факт встановлення кредитного ліміту не створює для клієнта жодних обовязків, які виникають у нього лише після використання кредитних коштів.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Згідно з п. 1.1.1.63 Умов та правил Овердрафт короткостроковий кредит, який банк надає клієнту у разі, якщо сума операції за платіжною карткою перевищує суму залишку коштів на його рахунку, в розмірі ліміту кредитування. Використання клієнтом грошових коштів понад залишку на рахунку або встановлений банком ліміт овердрафту є несанкціонованим овердрафтом.

Згідно з п. 2.1.5.2 операції з використання картки проводяться в межах строку витратного ліміту за карткою.

П. 2.1.5.6 встановлено, що клієнт зобовязаний контролювати достатність коштів на картрахунку, необхідних для списання банком комісій за проведення операцій по картрахунку, передбачених Тарифами.

Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, а також з виписки по картковому рахунку відповідача, останній активно користувався кредитною карткою № 547323. При цьому неодноразово допускав використання коштів понад встановлений кредитний ліміт.

Таким чином, заборгованість за тілом кредиту становить 6814, 76 грн., з яких 6247,61 грн. заборгованість по кредитному ліміту; 567, 15 грн. овердрафт.

Витрати понад встановлений розмір кредитного ліміту мали місце 19 квітня 2014 року операція за покупку товару в сумі 565,49 грн., 20 серпня 2014 року в сумі 1,60 грн., 26 вересня 2014 року в сумі 0,05 грн.

Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що до 01 квітня 2015 року на рахування відсотків проводилось за ставкою 32,4% як на поточну так і на прострочену заборгованість за кредитом.

Сума нарахованих відсотків за період з 26 березня 2014 року по 01квітня 2105 року становить 5178,78 грн.

З 01 квітня 2015 року відповідачу нараховано відсотки за ставкою 42 %. При цьому відсотки на прострочену заборгованість нараховані в подвійному розмірі.

Отже, за період з 01 травня 2015 року по 14 червня 2017 року загальна заборгованість за кредитом становить 6814, 76 грн., відсоткова ставка 42% річних, кількість днів прострочення 806.

Таким чином, загальна сума заборгованості становить: (6814, 76 грн. *42 %*806)/360 =6408,15 грн.

Загальна сума заборгованості за відсотками становить 5178, 78 грн. + 6408,15 грн.=11 586,93 грн.

Отже, станом на 14 червня 2017 року відповідач має заборгованість 21 822,71 грн., яка складається з: 6 814,76 грн. заборгованість за кредитом; 11 586,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 421, 02 грн. заборгованість за пенею.

Приймаючи до уваги викладене, встановивши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, апеляційний суд доходить висновку про необхідність рішення суду змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість у розмірі 21 822 грн. 71 коп.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доводи апелянта про те, що докази отримання кредитної картки відсутні, підпис на анкеті-заяві б/н від 21 березня 2014 року була виконана не ним особисто, спростовуються матеріалами справи, зокрема наданими належними, достовірними та достатніми доказами, зокрема, факт отримання кредитної картки «Універсальна» підтверджується роздруківкою з програмного комплексу ПАТ КБ «Приватбанк» з даними клієнта та фотографією ОСОБА_1 з карткою відповідно до п. 11.7.40 Умов та правил надання банківських послуг та випискою по рахунку з відображенням руху грошових коштів, підтверджуючи отримання та використання коштів. (а.с. 3, 135).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 449 грн. 28 коп.; з публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1739 грн. 04 коп. у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість у розмірі 21 822 (двадцять одна тисяча вісімсот двадцять дві) грн. 71 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судовий збір у розмірі 449 (чотириста сорок девять) грн. 28 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 739 (одна тисяча сімсот тридцять девять) грн. 04 коп. у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку тільки у випадках передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді