Справа № 136/1996/18
провадження № 2/136/768/18
РІШЕННЯ

іменем України

"03" грудня 2018 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Кривенко Д.Т.,

секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував тим, що він являється власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 Відповідач, ОСОБА_2, є його рідним сином, був зареєстрований у будинку з його дозволу, однак з 2000 року за зазначеною адресою не проживає, жодних зобов'язань по утриманню об'єкта нерухомості не несе, у зв'язку з чим позивач вважає, що останній втратив право на користування житлом, однак самостійно знятися з реєстрації місця проживання відмовляється, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Відзиву на позов відповідачі не подали у визначений судом строк, як і заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок №14 від 14.03.1989, позивач, ОСОБА_1, являється власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Згідно з Витягу із рішення №20 "Про перейменування вулиць, провулків в смт. Турбів" від 24.11.2015, вулицю Дзержинського перейменовано на вулицю Незалежності (а.с.19).

Згідно записів вчинених у Домовій книзі на вищевказаний житловий будинок, судом встановлено, що по-між позивача у житловому будинку зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2, про що проставлено штемпель відповідної форми та змісту.

Як убачається з довідки №4406 від 25.09.2018 виданої виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, та Акту обстеження від 24.09.2018, гр. ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1, але за даною адресою не проживає з 2000 року.

Позивач вказує у позові, що відповідач являється його сином, у зв'язку із чим був вселений до належного йому будинку.

Згідно ст..64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружин, наймача, їх діти і батьки.

Відповідно до ст.156 ЖК члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Судом встановлено, що відповідач будь - яких зобов'язань щодо нерухомості (щодо сплати комунальних платежів, тощо) не несе, в підтвердження чому надано відповідні докази. У добровільному порядку знятись із реєстрації місця проживання не погоджуються.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При вирішенні спорів, пов'язаних з користуванням жилими приміщенням в будинках і квартирах, які належать громадянам на праві приватної власності, зокрема про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід виходити з норм Глави 6 розділу III ЖК УРСР про користування жилими приміщенням в будинках (квартирах) приватного житлового фонду, а також положень статті 405, 406 ЦК України.

Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таке право може бути припиненим на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Зважаючи на встановлені судом обставини які були підтверджені зібраними у справі доказами, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, які підлягають захисту судом, у спосіб що ним обраний, отож право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень статті 406 ч.1 п.5 ЦК України, у зв'язку з чим позов слід задовольнити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

На підставі ст.ст.16, 319, 321 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 141, 259, 263, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 поштовий індекс 22513; РНОКПП - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 поштовий індекс 22513; РНОКПП - НОМЕР_2) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Т. Кривенко