П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„27" листопада 2018 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 265/3027/17

Номер провадження 22-ц/804/560/18

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Гаврилової Г.Л., Пономарьової О.М.

за участю секретаря: Єфремової О.В

учасники справи :

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи - ПрАТ «МК «Азовсталь», державний виконавець Лівобережного ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Шалабаєва Л. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2018 року головуючого судді Вайновського А.М. із складанням повного тексту судового рішення 16 жовтня 2018 року по цивільній справі за скаргою на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ( далі - Лівобережного ВДВС м.Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області) Шалабаєвої Л.С., мотивуючи доводи скарги тим,що 10 липня 2018 року державним виконавчем відкрито провадження по примусовому виконанню виконавчого листа ,виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області , на виконання рішення апеляційного суду Донецької області по справі № 265/3027/17 від 26 червня 2018 року, про стягнення з ПрАТ «МК «Азовсталь» на його користь суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 102 267 ,76 грн. та судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 1 167,08 грн. Про закриття виконавчого провадження він не був належним чином повідомлений ,тому звернувшись до виконавчої служби 18 вересня 2018 року отримав постанову про закінчення виконавчого провадження від 12 липня 2018 року . В постанові державного виконавця було зазначено,що боржником ПрАТ «МК Азовсталь» рішення суду виконано добровільно до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та 06 липня 2018 року платіжним дорученням № на рахунок стягувача ОСОБА_1 підприємством було перераховано грошові кошти у розмірі 83 492,62 грн. та 1167,08 грн.судових витрат зі сплати судового збору. Однак державним виконавцем не вжито заходів для реалізації рішення суду ,сума вказана в рішенні не була утримана в повному обсязі,а від так провадження закінчено незаконно.Просив визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Лівобережного ВДВС місті Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області Шалабаєвої Л.С. по виконавчому провадженні № 56730571 від 12 липня 2018 року про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу № 265/3027/17 від 06 липня 2018 року та повернути до відповідного відділу виконавчий лист для подальшого виконання .

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2018 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лівобережного ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області Шалабаєвої Л.С. - залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить визнати пропущені строки на оскарження дій державного виконавця поважними та поновити розгляд оскарження дій державного виконавця . В обгрунтування доводів скарги зазначає, що державний виконавець належним чином не повідомила його про рішення щодо закінчення виконавчих дій стосовно виконавчого провадження по виконавчому листу №256/3027/17 від 26 липня 2018 року, про що не заперечує і сама виконавець Шалабаєва Л.С. Зауважує, що державний виконавець у абзаці 9 свого заперечення на скаргу зазначає, що 12 липня 2018 року державним виконавцем відповідно до вимог п.9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження було закрито, так як боржником рішення виконано добровільно до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови від 12 липня 2018 року було направлено сторонам простою кореспонденцією згідно з вимогами ст. 28 Закону.Однак державний виконавець не надала суду доказів, про те, що лист на його адресу дійсно був відправлений. Наголошує, що судом не прийнято до уваги, що відповідач до суду не надав жодного підтвердження щодо належного повідомлення стягувача про закінчення виконавчого провадження. Про те, що виконавче провадження закрито, він дізнався тільки 18 вересня 2018 року , коли особисто прийшов до Лівобережного ВДВС м.Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області та вимагав надати копію постанови про закінчення виконавчого провадження, яку йому було видано державним виконавцем Шалабаєвою Л.С., що підтверджується його особистим підписом.

Відзив на апеляційну скаргу представника Лівобережного ВДВС м.Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області державного виконавця Шалабаєвої Л.С.мотивовано тим,що скарга ОСОБА_1 є необгрунтованою та задоволенню не підлягає,оскільки про рішення щодо закінчення виконавчих дій ОСОБА_1 був обізнаний в липні 2018 року. 18 вересня 2018 року у приміщенні відділу ОСОБА_1 особисто був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження та отримав копію постанови від 12 липня 2018 року про закінчення провадження. Посилання скаржника на постанову Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці « № 13 від 24 грудня 1999 року є недоречним ,оскільки у п.6 постанови чітко зазначено ,що справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов*язком роботодавця та працівника,суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших платежів.Згідно норм ст.ст.164,168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує,надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку,зобов*язаний утримувати податок із суми такого доходу. Згідно підпункту 14.1.180 пункту 14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб-юридична особа (її філія,відділення,інший відокремлений підрозділ ),самозайнята особа,представництво нерезидента -юридичної особи,інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції,які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати,надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов*язані нарахувати, утримувати та сплачувати податок,передбачений розділом IV цього кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів,що виплачуються такій особі,вести податковий облік,подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку,передбаченому ст.18 та розділом IV цього кодексу. ПрАТ «МК Азовсталь» як податковий агент було зобов*язано здійснити утримання обов*язкових податків та зборів із суми середнього заробітку за час вимішеного прогулу ,яку сплатило ОСОБА_1 на виконання рішення суду по справі № 265/3027/17. До винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ПрАТ «МК Азовсталь» добровільно та самостійно виконало рішення суду . Згідно платіжних доручень від 06 липня 2018 року боржником були перераховані стягувачу грошові кошти у розмірі 83 492,62 грн. на виконання рішення суду по справі № 265/3027/17 ,з яких 82 325,54-середній заробіток за час вимушеного прогулу (за відрахуванням податку з доходів фізичних осіб у розмірі 18 408,20 грн.та військового збору у розмірі 1534,02 грн.) та 1167,08 грн.-судові витрати зі сплати судового збору .12 липня 2018 року державним виконавцем, відповідно вимог п.9 ч.1 ст.39,ст.40 Закону України « Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 56730571 у зв*язку з виконання боржником рішення суду .Копії постанови 12 липня 2018 року було направлено сторонам ,зокрема на адресу стягувача,зазначеному у виконавчому документі та надіслано простою кореспонденцією, згідно вимог ст.28 Закону України « Про виконавче провадження».Вважає дії щодо винесення постанови від 12 липня 2018 року про закінчення виконавчого провадження правомірними та такими,що грунтуються на вимогах чинного законодавства України.

Відзив представника ПрАТ «МК Азовсталь» адвоката Чайкіної К.О. мотивовано тим,що апеляційна скарга ОСОБА_1 необгрунтована та задоволенню не підлягає,оскільки доводи апеляційної скарги,щодо необізнаності скаржника з фактом закінчення виконавчого провадження у липні 2018 року не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи,за таких обставин висновки суду першої інстанції про відсутність поважних причин порушення процесуальних строків є цілком правомірними та повністю відповідають обставинам справи (а.с.75-78).

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду представник Лівобережного ВДВС м.Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області державний виконавець Шалабаєва Л.С. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення,підтримала доводи викладені у відзиві .

У судове засідання апеляційного суду представник ПрАТ «МК «Азовсталь» не з*явився,належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи (а.с. 72),надали заяву про можливість розгляду справи у відсутності представника (а.с. 78).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лівобережного ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області Шалабаєвої Л.С.,суд першої інстанції ,посилаючись на ст.126 ЦПК України ,виходив з того,що скаржник ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив,що йому було відомо про порушення свого права (закінчення виконавчого провадження) ще в липні 2018 року ,але він не приймав жодних заходів для його відновлення і тільки у вересні 2018 року звернувся до державної виконавчої служби за отриманням відповідної копії постанови,яку вирішив оскаржити до суду.Суд не знайшов поважних причин пропущення строків та підстав для поновлення процесуальних строків.

Апеляційний суд не може погодитися з ухвалою суду,оскільки вона не грунтується на законі та матеріалах справи,постановлена з порушенням норм процесуального права .

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Вказана стаття імперативно встановлює два строки для звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС.

Постанова державного виконавця, що може бути оскаржена до суду, надсилається сторонам виконавчого провадження, тому початок строку на оскарження в кожному разі повинен визначатися з моменту одержання постанови заінтересованою особою, оскільки цей момент може бути встановленим за відміткою засобів зв'язку, за розпискою або іншими способами.

Висновок суду про закінчення процесуальних строків для подання скарги не містить доказової аргументації та ґрунтується на припущеннях.

Матеріали справи не містять жодного належного доказу щодо повідомлення стягувача про закінчення виконавчого провадження у липні 2018 року.

Перевіркою матеріалів справи встановлено,що направлення стягувачу постанови про закінчення виконавчого провадження від 12 липня 2018 року державним виконавцем не підтверджено,та матеріали справи такі докази не містять.Таких доказів не надано й суду апеляційної інстанції.

Між тим вбачається ,і це не оспорюється державним виконавцем ,що копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 12 липня 2018 року стягувач ОСОБА_1 отримав при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження 18 вересня 2018 року,зі скаргою на дії державного виконавця Лівобережного ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області Шалабаєвої Л.С. стягувач звернувся 25 вересня 2018 року .

Відповідно до ст.ст. 122,123 ЦПК України строки,встановлені законом або судом, обчислюються роками,місяцями і днями,а також можуть визначатися вказівкою на подію,яка повинна неминуче настати.Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події,з якою пов*язано його початок.

В порушення вимог статті 81 ЦПК України, яка покладає обов'язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони державного виконавця на адресу суду не було надано будь-яких об*єктивних доказів, які б підтвердили обізнаність ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження в липні 2018 року,натомість матеріали справи свідчать про отримання ОСОБА_1 постанови 18 вересня 2018 року .

Установлено судом і підтверджується матеріалами справи ,що скарга подана заявником 25 вересня 2018 року ,а тому строк не вважається пропущеним .

Проте суд першої інстанції,неправильно визначився з часом обізнаності заявника про порушення його прав або свобод,а тому дійшов передчасного висновку про пропуск заявником строку для подання скарги.

За таких обставин суд апеляційної інстанції визнає наведені в апеляційній скарзі доводи частково обґрунтованими, а висновок суду першої інстанції про залишення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лівобережного ВДВС м.Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області Шалабаєвої Л.С. без розгляду помилковим.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Установивши, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, суд апеляційної інстанції скасовує оскаржену ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,379,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково .

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2018 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 листопада 2018 року .

Судді: