Ухвала

26 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 278/759/13ц

провадження № 61-17844св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Кам'янська сільська рада Житомирського району Житомирської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_9на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 20 березня 2017 року у складі колегії суддів: Микитюк О. Ю., Кочетова Л. Г., Шевчук А. М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Кам'янська сільська рада Житомирського району Житомирської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом її звільнення від об'єктів будівництва, огорожі, будівельних матеріалів та сміття.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що їхній батько ОСОБА_10 був власником земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, відповідно до розпорядження Житомирської районної державної адміністрації від 21 квітня 2005 року № 274. Після його смерті вони отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на цю земельну ділянку в рівних частинах. Зміни щодо власників ділянки зареєстровані у Поземельній книзі в Управлінні Держкомзему у Житомирському районі за № 01. 20 квітня 2012 року представником ДП «Поліськгеодезкартографія» в присутності ОСОБА_4 та суміжних землекористувачів ОСОБА_11, ОСОБА_12 і ОСОБА_13 встановлено і закріплено у натурі межі земельної ділянки. Під час встановлення вказаних меж з'ясовано, що відповідачі безпідставно розпочали будівництво на земельній ділянці, що належить їм, у зв'язку з чим вважають, що їхні права підлягають захисту. 18 грудня 2012 року ОСОБА_8 продала ОСОБА_9 належну їй земельну ділянку, площею 0,2000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_1.

Посилаючись на викладене, позивачі просили усунути перешкоди в користуванні власністю - земельною ділянкою площею 2,8082 га, розташованою на території Кам'янської сільської ради Житомирського району і області, наданої для ведення особистого селянського господарства, шляхом зобов'язання відповідачів знести огорожі, недобудовані об'єкти будівництва та звільнити від будівельних матеріалів і сміття за власний рахунок земельну ділянку.

Суди неодноразово розглядали цю справу.

Останнім рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 05 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами не доведено належними і допустимими доказами факт самовільного зайняття відповідачами їхньої земельної ділянки площею 2,6882 га. При цьому, позивачі не порушують питання щодо незаконності відповідних рішень ради (виконавчого комітету), або недійсності угод, на підставі яких відповідачі отримали спірні земельні ділянки у власність, або невідповідності правовстановлюючих документів наведеним рішенням (угодам).

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 20 березня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Зобов'язано ОСОБА_7 за власний рахунок усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5, загальною площею 2,6882га, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована на території Кам'янської сільської ради Житомирського району і області, шляхом знесення дерев'яного паркану, дерев'яних стовпчиків, житлового будинку та демонтажу фундаменту (площа земельної ділянки під будинком 0,0086 га), які розташовані на земельній ділянці площею 0,0877га. Зобов'язано ОСОБА_6 за власний рахунок усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5, загальною площею 2,6882 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована на території Кам'янської сільської ради Житомирського району і області, шляхом демонтажу фундаменту (площа земельної ділянки під фундаментом 0,0056 га). Зобов'язано ОСОБА_9 за власний рахунок усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5, загальною площею 2,6882га, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована на території Кам'янської сільської ради Житомирського району і області, шляхом знесення житлового будинку та демонтажу фундаменту (площа земельної ділянки під будинком 0,0198 га). Вирішено питання судових витрат.

Апеляційний суд скасовуючи рішення місцевого суду виходив із того, що фундамент та житлові будинки побудовані ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на земельній ділянці, що належить ОСОБА_4 і ОСОБА_5, та без їхнього дозволу. Право власності позивачів на земельну ділянку порушено, а відтак, воно підлягає захисту шляхом зобов'язання ОСОБА_7, ОСОБА_6 і ОСОБА_9 знести за власний рахунок побудовані на земельній ділянці позивачів будинки, огорожу, дерев'яні стовпи, та демонтажу фундаменту.

У квітні 2017 року ОСОБА_9 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 20 березня 2017 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Крім того, суд касаційної інстанції зазначив, що належну їй земельну ділянку не можна вважати самовільно зайнятою, а будинок який знаходиться на цій земельній ділянці не самочинно збудований, а побудований відповідно до норм чинного законодавства. Позивачі не ставили питання про зупинення будівництва житлового будинку, що належить їй на праві власності та заборону реєстрації права власності тощо, а значить погоджувалися з фактом побудови житлового будинку. Своїми діями позивачі умисно створюють такі умови, щоб отримати матеріальну вигоду, бо іншим способом вони не змогли б продати земельну ділянку, яку не використовували за цільовим призначенням тривалий час і якою Кам'янська сільська рада «розпорядилася» на свій розсуд.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2017 року відкрито провадження у справі та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У червні 2017 року від ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на адресу суду надійшли заперечення на касаційну скаргу, згідно з якими межі земельної ділянки були встановлені та закріплені в натурі (на місцевості), що підтверджується актом про перенесення в натуру меж земельної ділянки (паю) та передачі на зберігання межових знаків від 20 квітня 2011 року. Відсутні правові підстави для звернення до суду із позовом про визнання недійсними рішення Кам'янської сільської ради щодо надання земельних ділянок ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_14 (новий власник - ОСОБА_9.), оскільки сільська рада діяла в межах своїх повноважень надавала земельні ділянки цим особам в межах с. Сонячне, в той час як їхня земельна ділянка (пай) знаходиться за межами села.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ указану справупередано до Верховного Суду.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Кам'янська сільська рада Житомирського району Житомирської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом її звільнення від об'єктів будівництва, огорожі, будівельних матеріалів та сміття за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 20 березня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик