П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 листопада 2018 року м. Київ

Справа № 755/3303/18

Провадження: № 22-ц/796/1348/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) - Невідомої Т.О.

суддів - Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар - Глухенька М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 3 серпня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Савлук Т.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про зміну розміру аліментів, присуджених за рішенням суду, та стягнення заборгованості по сплаті аліментів,

в с т а н о в и в:

В березні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 5 березня 2009 року по 11 квітня 2012 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є дитиною інвалідом. Діти постійно проживають з нею та знаходяться на повному її утриманні. Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 23 травня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 27 березня 2015 року розмір аліментів був зменшений до 800 грн. щомісячно. Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.02.2018 року становить за виконавчим листом від 24.05.2013 - 98158,06 грн., за виконавчим листом від 07.10.2016 - 31667 грн. У зв'язку із невиплатою аліментів її матеріальне становище значно погіршилось, а відтак вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім'ї, а тому, враховуючи викладені обставини, змушена звертатись до суду про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам. Крім того, діти потребують постійного лікування, особливого догляду, у дітей змінились потреби і для забезпечення їхнього фізичного, культурного та духовного розвитку необхідні значні кошти. З часу прийняття рішення про зміну розміру аліментів вартість та рівень життя виросли, що потребує додаткових витрат на утримання дітей.

Посилаючись на викладені обставини, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.108-110), просила змінити розмір стягуваних на її користь аліментів на утримання дітей за рішенням суду та стягувати з відповідача аліменти на дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн., щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття; та стягнути заборгованість по аліментах з ОСОБА_3 за період з 9 квітня 2015 року по 1 березня 2018 року в сумі 52 793 грн. 26 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 3 серпня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, присуджених до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_6 та дочки ОСОБА_5 за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 березня 2015 року у цивільній справі №755/3468/15-ц з 1600 грн. 00 коп. до 2000 грн. 00 коп. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дітей.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, просила скасувати рішення Дніпровського районного суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що відомості, надані відповідачем щодо його середньомісячного доходу є неправдивими та надані, щоб уникнути від стягнення більшої суми аліментів на утримання дітей. Крім того, ОСОБА_3 на сьогодні має значну заборгованість по аліментам, що свідчить про те, що позивач фактично сама утримує дітей.

Також зазначила, що при визначенні розміру аліментів суд жодним чином не врахував того факту, що ОСОБА_5 має інвалідність і потребує постійного догляду та лікування, а ОСОБА_6 стоїть на обліку в психоневрологічній лікарні №2 на стаціонарі денного перебування мовного центру та відповідно також потребує постійного догляду та періодичного лікування.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 вересня 2018 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 (а.с.175). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року дану справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с.177).

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області і утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

Згідно опублікованого в газеті «Голос України» повідомлення Київський апеляційний суд розпочав свою роботу 03 жовтня 2018 року.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», цивільні справи, які перебували провадженні Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями новоутвореного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року дану справу прийнято до свого провадження, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи (а.с.187).

В судовому засіданні ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з викладених у ній підстав.

Адвокат Решнюк А.В. в інтересах ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення. Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду відповідач не направляв.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4), та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5), які постійно проживають та знаходяться на утриманні позивача. ОСОБА_5, 2011 року народження, є дитиною інвалідом, має основний діагноз: дитячий аутизм (а.с.12,56-59).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2013 року у цивільній справі №2604/16549/2012 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 19.07.2012 року і до досягнення ними повноліття (а.с.83-85).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 березня 2015 року у цивільній справі №755/3468/15-ц зменшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_3, до 800 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття (а.с.26).

Задовольняючи позов ОСОБА_2 в частині зміни розміру аліментів, присуджених за рішенням суду, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є особою працездатного віку, з 18 липня 2018 року офіційно працевлаштований, має постійне місце роботи, посадовий оклад становить 3800 грн., має малолітню дитину - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей від попереднього шлюбу, але не в розмірі, заявленому у позові.

Ухвалюючи судове рішення про відмову у стягненні заборгованості по сплаті аліментів, суд виходив із того, що заборгованість по аліментам виникла в ході примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів, а тому повинна стягуватися державним виконавцем в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, суд виходив із положень статті 194 СК України, якою врегульований порядок стягнення аліментів саме за виконавчим листом та заборгованості за аліментами в примусовому порядку, яка виникла внаслідок не виконання рішення суду про стягнення аліментів. Вимога позову про стягнення заборгованості вже нарахованих до стягнення аліментів фактично є вимогою про подвійне стягнення існуючої заборгованості. Частина 4 статті 195 СК України передбачає лише обчислення розміру заборгованості за аліментами судом, за наявності спору щодо розміру такої заборгованості, який в даній справі відсутній.

Проте, колегія суддів не може в повній мірі погодитися з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року(далі - Конвенція), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів.

Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Визначаючи мінімальний розмір аліментів на дитину, законодавець чітко визначив, що такий розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018рік» з 01 травня 2018 року встановлений прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я,набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 800 грн. до 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, посилаючись на те, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів та подальшого зменшення їх розміру, у відповідача існує заборгованість по сплаті аліментів, діти постійно хворіють, донька є дитиною-інвалідом, у зв'язку із чим позивач несе додаткові витрати на утримання дітей, враховуючи їх вік та стан здоров'я. Крім того, збільшився прожитковий мінімум на дітей, визначений державою, що також дає підстави ставити питання про збільшення розміру аліментів. Тобто, позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі.

Визнаючи розмір аліментів, суд першої інстанції вважав, що визначена позивачем сума аліментів у розмірі 3000,00грн. є завищеною, складає майже 80% заробітку відповідача, підтвердженого документально, та присудив відповідачу до стягнення аліменти на утримання двох дітей в розмірі 2000,00грн. щомісячно.

Колегія суддів, погоджуючись з висновком суду щодо необхідності зміни розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду, вважає, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини справи та припустився помилки, визначаючи розмір такого збільшення.

Відповідно до положень СК України кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначено вище, Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 липня - 1944 грн.

Тобто, збільшивши розмір аліментів до 2000 грн. щомісячно, суд фактично встановив прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який вже визначений законом.

Крім того, судом беззаперечно встановлено, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, що ставить позивача в більш вразливе матеріальне становище, оскільки діти проживають з нею та перебувають на її повному утриманні, більш того, за станом свого здоров'я як ОСОБА_6, так і ОСОБА_5 для повноцінного розвитку потребують більшого утримання. Дані обставини не заперечувались представником відповідача в суді апеляційної інстанції.

Одночасно колегія суддів вважає доводи представника відповідача щодо неспроможності ОСОБА_3 сплачувати аліменти на утримання дітей від попереднього шлюбу у розмірі, заявленому позивачем, не прийнятними. Ці доводи є відверто цинічними, оскільки дитина, яка має обох батьків не повинна мати утримання на рівні прожиткового мінімуму. Як зазначено вище, забезпечення належного рівня життя своєї дитини є обов'язком батька.

Указані вище обставини дають колегії суддів підстави для зміни оскаржуваного рішення в частині визначення розміру аліментів на утримання дітей до розміру, заявленого в позові.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови у позовних вимогах про стягнення заборгованості по аліментам відповідають обставинам справи та положенням закону.

Як убачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні в Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження №38364131 по виконанню рішення суду, яким зменшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей.

Постановами державного виконавця від 15 лютого 2018 року, 22 лютого 2018 року та 27 березня 2018 року боржнику ОСОБА_3 встановлені тимчасові обмеження у праві керування транспортними засобами, виїзду за межі України та користування зброєю. (а.с.63-64, 66-67, 69, 71)

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, складеної 13 лютого 2018 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, загальна заборгованість відповідача по аліментам становить 78631,45грн. (а.с.6-8).

Згідно відповіді в.о. начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, розмір заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа №2604/16549/2012 від 24 травня 2013 року становить 78631,45грн., розмір заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа №755/3468/2015 від 07 жовтня 2016 року становить 51693,26грн. (а.с.60).

За змістом положень ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Дана норма закону передбачає лише обчислення розміру заборгованості судом, за наявності спору щодо розміру такої заборгованості, який в даній справі відсутній.

Оскільки заборгованість по аліментам виникла в ходіпримусового виконанярішення про стягнення аліментів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що така заборгованість повинна стягуватися державним виконавцем в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Положеннями статті 194 СК України врегульований порядок стягнення аліментів за виконавчим листом та заборгованості за аліментами в примусовому порядку, яка виникла внаслідок невиконання рішення суду про стягнення аліментів.

Суд правильно виходив із того, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення заборгованості вже нарахованих до стягнення аліментів є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки задоволення таких вимог призведе до подвійного стягнення вже існуючої заборгованості.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності стягнення заборгованості по аліментам цих висновків суду не спростовують, а навпаки є лише повторенням позиції ОСОБА_2, якій надана належна правова оцінка в судовому рішенні, яке є предметом апеляційного розгляду.

В той же час, колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити ОСОБА_2 право на звернення до суду з позовом про стягнення пені відповідно до вимог статті 196 СК України.

З огляду на вищевикладене, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 3 серпня 2018 року підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, а в решті залишається без змін відповідно до вимог ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 3 серпня 2018 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання двох дітей - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 2000 грн. до 3000 грн., щомісячно (сума підлягає індексації відповідно до закону), починаючи з дня набрання судового рішення законної сили і до повноліття дітей.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2018 року.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А.Пікуль

Д.Р.Гаращенко