Унікальний номер справи 333/1170/17
Номер провадження 2/333/1764/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 27 листопада 2018 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: суддя Фунжий О.А., за участю секретаря судового засідання Лященко В.А., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто», третя особа ОСОБА_4, про стягнення матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в :

6 березня 2017 р. позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача матеріальної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 16 вересня 2015 р. ОСОБА_4, керуючи в м. Запоріжжі транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода, пошкоджено автомобіль, який належить позивачеві. Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначене відповідне кримінальне покарання. Вироком суду встановлено, що внаслідок пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіля позивача їй завдано матеріальну шкоду в розмірі 178 143,49 грн. Оскільки засуджений ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Альянс-Авто», вироком суду з цього товариства на користь позивача в порядку відшкодування матеріальної школи стягнуто 129 143,49 грн. Вказану суму відповідач за вироком суду сплатив позивачеві, невідшкодованою залишилась сума 49 000 грн. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Альянс-Авто» була застрахована в СК «Країна», розмір страхового відшкодування становить 50 000 грн., за відрахуванням франшизи в розмірі 1 000 грн. - 49 000 грн. Страхова компанія не відшкодувала позивачеві матеріальну шкоду, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 49 000 грн. в порядку відшкодування матеріальної шкоди, а також витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката.

Ухвалою судді від 9 березня 2017 р. відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд. (а.с. 15)

Ухвалою суду від 25 травня 2017 р. провадження в справі закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, оскільки набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. (а.с. 46)

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 16 травня 2018 р. ухвала суду першої інстанції від 25 травня 2017 р. скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. (а.с. 182-185)

Ухвалою суду від 5 червня 2018 р. цивільна справа прийнята до провадження суду, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам справи надано строк для подачі заяв по суті позову. (а.с. 201-202)

Представник відповідача у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач позов не визнає, оскільки згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). (а.с. 209)

Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 р. визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання. (а.с. 220)

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені в позовній заяві, наполягаючи на задоволені позову.

Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, щовстановлений за договором страхування ліміт відповідальності страховика становить 50 000 грн. та є достатнім для повного відшкодування завданої позивачеві шкоди, тому позов є безпідставним з огляду на положення ст. 1194 ЦК України.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, однак суд визнав можливим розглянути справу за його відсутності, з чим сторони погодились.

Наданими сторонами доказами встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 серпня 2016 р. вирок суду першої інстанції залишено без змін. (а.с. 8-12)

Вироком суду встановлено, що 16 вересня 2015 р. ОСОБА_4, керуючи маршрутним мікроавтобусом «Мерседес Спринтер», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по проїзній частині пр. Леніна в м. Запоріжжі, порушив правила безпеки дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем «Тойота ХА», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пасажири мікроавтобусу під керуванням ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження, а автомобіль «Тойота ХА», власником якого є позивач, механічні пошкодження, чим його власникові завдано матеріальної шкоди в розмірі 178 143,49 грн.

Згідно копії свідоцтва про шлюб 21 жовтня 2016 р. ОСОБА_5 уклала шлюб, змінивши прізвище на Волик. (а.с. 7)

Вироком суду з ТОВ «Альянс-авто», в трудових відносинах з яким на момент пригоди перебував ОСОБА_4, на користь ОСОБА_5 стягнуто 129 143,49 грн. в порядку відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля.

В судовому засіданні представники сторін заявила, що вказана сума в повному обсязі сплачена позивачеві, що підтверджується копією розписки. (а.с. 34)

Решта матеріальної шкоди, завданої позивачеві, в розмірі 49 000 грн. залишилась невідшкодованою.

Наданими представником позивача доказами встановлено, що між ТОВ «Альянс-авто» та ПАТ Страхова компанія «Країна» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 32 серпня 2015 р. За цим договором застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю наземного транспортного засобу марки Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. (а.с. 228)

В судовому засіданні встановлено, що позивач звернулась до вказаної страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, однак листом від 10 січня 2017 р. СК «Країна» відмовила в цьому. (а.с. 228)

Невідшкодовану страховою компанією суму матеріальної шкоди позивач просить стягнути з ТОВ «Альянс-Авто», посилаючись на вимоги ст. 1187, 1172 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно з ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Таке правове обґрунтування позову суд вважає неправильним з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність ТОВ «Альянс-авто» застрахована СК «Країна»; позивач зверталась до вказаної страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 49 000 грн., однак СК «Країна» відмовила їй.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 4 липня 2018 р. у справі № 755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, наявність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного між ТОВ «Альянс-авто» (страхувальник) та СК «Країна» (страховик), та достатність ліміту відповідальності страховика, виключає покладення обов'язку відшкодування шкоди на страхувальника, що є підставою для відмови у задоволені позову.

Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 20 січня 2016 р. у справі № 6-2808цс, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, суд вважає безпідставним с таких підстав.

Вказана вище правова позиція викладена в постанові ліквідованого Верховного Суду України.

Згідно з ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», діючого на цей час, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 45 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Згідно з ч.3 ст. 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об'єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об'єднаної палати) іншого касаційного суду.

Обґрунтовуючи передачу справи № 755/18006/15-ц на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права, висловленого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якої страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вказав на те, що існує виключна правова проблема, яку необхідно вирішити для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики. Суд констатував, що спрямовування судової практики шляхом неврахування наявності договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності при вирішенні питання про відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою відповідальність відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», нівелює існування цього правового інституту як такого.

Оскільки постановою від 4 липня 2018 р. Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права, висловленого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, котрий є аналогічним висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 20 січня 2016 р. у справі №6-2808цс, на який посилається позивач, суд для вирішення спору застосовую правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 4 липня 2018 р. у справі № 755/18006/15-ц.

Відмова страхової компанії у виплаті позивачеві страхового відшкодування, не впливає на висновки суду з таких підстав.

Відповідно до ст. 3, 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників; об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

В судовому засіданні встановлено, що листом від 10 січня 2017 р. Страхова компанія «Країна» відмовила позивачеві у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про страхування» спори, пов'язані із страхуванням, вирішуються в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Відмову у виплаті страхового відшкодування позивач в установленому законодавством порядку не оскаржила, а звернулась до суду з позовом до власника джерела підвищеної небезпеки про стягнення грошової суми до повного відшкодування завданої шкоди. При цьому не враховано, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою лише у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди відповідно до положень ст. 1194 ЦК України. Між тим в судовому засіданні встановлено достатність ліміту відповідальності страховика для відшкодування завданої позивачеві шкоди.

При вирішені спору суд також приймає до уваги правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 4 липня 2018 р. у справі №755/18006/15-ц, згідно якому покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Керуючисьст. 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто», третя особа ОСОБА_4, про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Запорізький апеляційний суд через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне судове рішення складено 3 грудня 2018 р.

Суддя О.А.Фунжий