ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/1188/17 Номер провадження 22-ц/814/158/18Головуючий у 1-й інстанції Гришко О.Я. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Панченка О.О., Обідіної О.І.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 12 липня 2018 року у складі судді Гришка О.Я.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Оржицької районної державної адміністрації, Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай).

в с т а н о в и в:

В листопаді 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом та посилаючись на Указ Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року, просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай), площею 4,48 га. в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як члену КСП «Правда», яка була помилково не внесена до списку - додатку до державного акту на право колективної власності на землю.

Позовна заява мотивована тим, що з 05.05.1982 року вона працювала та була членом колгоспу «Україна» (майбутня назва колгоспу - «Правда»). В період реорганізації колгоспу «Правда» в колективне сільськогосподарське підприємство, позивач трудові відносини із цими підприємствами не припиняла та із членів колгоспу «Правда» і із членів КСП «Правда» не вибувала, але з невідомих причин до списку членів КСП, які мають право на земельну частку (пай), який є додатком до державного акта на право колективної власності на землю КСП «Правда», зареєстрованого в Чутівській сільській раді 05.12.1995 року за № 2, включена не була.

Вона звернулась з клопотанням до Чутівської сільської ради про передачу з резервного фонду земельної ділянки в розмірі частки (паїв) тих громадян, які отримали право на земельну частку (пай), але їй повідомили, що сільська рада надає згоду на виділення земельної частки із резервного фонду за умови доведення свого права в судовому порядку, що і стало підставою звернення до суду.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 12 липня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довела суду належними та допустимими доказами те, що вона безпідставно не була включена до списку, який додається до державного акту на право колективної власності на землю, що унеможливлює висновок суду чи було порушене право позивача.

В апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду Полтавської області, позивач ОСОБА_2 просить скасувати дане рішення суду з мотивів порушення судом вимог матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом безпідставно не взято до уваги той факт, що списки осіб, які працювали в КСП «Правда» і набули права на земельну частку (пай) та повинні бути додані до Державного акту № 53 від 05.12.1995 року про передачу землі у колективну власність, в сільській раді не збереглися та на зберігання до архіву не передавалися. Суд не дав належної оцінки довідкам КПС «Правда за 1995 рік про те, що вона була зарахована в члени КСП «Правда», як різноробоча з щомісячною заробітною платою та буде повідомлена про порядок одержання земельної частки (паю), а також показанням свідків щодо її членства у КСП «Правда» на момент розпаювання земель та відсутності інформації щодо місцезнаходження списків до Державного акту на право колективної власності на землю.

Відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

На підставі частини 5 статті 31 ЦПК України у зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Полтавської області та утворення апеляційного суду в апеляційному окрузі справу передано до Полтавського апеляційного суду.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що згідно протоколу № 5 від 05 травня 1982 року засідання правління колгоспу «Україна», правонаступником якого є колгосп «Правда» с. Новий Іржавець, Оржицького району, Полтавської області, на підставі її заяви позивач ОСОБА_2 була прийнята в члени колгоспу, де працювала на посаді різноробочої, що підтверджується архівним витягом із протоколу архівного відділу Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області та архівними довідками Трудового архіву Оржицького району.

05 грудня 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству «Правда» с. Новий Іржавець Чутівською сільською радою Оржицького району Полтавської області видано Державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1, за яким передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва 1284,2 гектарів землі. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 2.

Додатком № 1 до даного Акту зазначено список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства.

Згідно розпорядження голови Оржицької районної державної адміністрації № 462 від 23 жовтня 1996 року у відповідності з Указом Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» затверджено розрахунок грошової оцінки сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність, вартість земельної частки (паю) та її розмір, що по КСП «Правда» становить 4,48 умовних кадастрових гектари, та надано дозвіл на виготовлення сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності позивачем факту порушення її прав, з чим погоджується і судова колегія.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Згідно зі статтею 23 Земельного кодексу (в редакції Закону № 561-XII 18 грудня 1990 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Як роз'яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Виходячи із зазначених норм, право на земельну частку (пай) мають особи, які були членами колективного сільськогосподарського підприємства на час видачі державного акта на право колективної власності на землю і залишаються такими згідно списку, який є обов'язковим додатком до цього акта. Право на земельну частку (пай) посвідчується відповідним сертифікатом.

За правилами цивільного судочинства обов'язок доказування та подання доказів покладається на сторони.

Згідно вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК).

Звертаючись до суду із позовом про визнання за нею права на земельну частку (пай) площею 4,48 га в умовних кадастрових гектарах, як члена КСП «Правда», позивач ОСОБА_2 належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення цивільного права суду не надала та відповідних обставин не довела.

Матеріали справи містять архівні довідки Трудового архіву Оржицького району для централізованого тимчасового зберігання документів, нагромаджених в процесі документування службових, трудових або інших правовідносин юридичних і фізичних осіб та інших архівних документів, що належать до національного архівного фонду, за 1982-1995 роки, травень 1998 року щодо кількості відпрацьованих вихододнів за рік та оплати праці ОСОБА_2 як колгоспника колгоспу «Україна» та колгоспу «Правда». Згідно довідки архівного відділу Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області від 19.06.2006 № 71 відомості про виключення ОСОБА_2 із членів колгоспу «Україна» та СТОВ «Правда» в протоколах засідань правління та загальних зборів не значаться. Проте, дані докази не є достатнім свідченням виникнення у ОСОБА_2 права на земельну частку (пай) КСП «Правда», як члена цього підприємства, який помилково не внесений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Показання свідків та довідки за 1995 рік, на які посилається в апеляційній скарзі позивач, вимогам закону щодо належності та допустимості доказів не відповідають та відповідних обставин не доводять. Інших доказів по справі позивачем не надано.

Твердження заявника, що відсутність списку громадян - членів КСП «Правда» до Державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 05 грудня 1995 року є доведенням факту порушення її права ґрунтується на припущеннях та підставно не взято до уваги судом першої інстанції.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи колегія суддів приходить до висновку, що відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази й давши їм належну оцінку в силу вимог ЦПК України, обґрунтовано виходив з відсутності правових та фактичних підстав для вжиття заходів судового захисту. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права та підстав для його скасування апеляційним судом не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 12 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: /підпис/ С.Б. Бутенко

Судді: /підпис/ О.І. Обідіна

/підпис/ О.О. Панченко

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Полтавського

апеляційного суду С.Б. Бутенко