Справа № 225/1500/18
Провадження № 2/225/573/18
РІШЕННЯ

Іменем України

26 червня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючої - судді Мигалевича В.В.,

за участю:

секретаря Голубової О.О.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 яка діє в інтересах ОСОБА_4 до Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення одноразової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року представник позивача звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що позивач ОСОБА_3 має на вихованні та утриманні доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком дитини є ОСОБА_5, з яким позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2012 року до листопада 2016 року.

ОСОБА_5 з 19 серпня 2014 року працював у Відокремленому підрозділі «Шахта Торецька» Державного підприємства «Торецьквугілля» підземним електрослюсарем 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі. 09 грудня 2017 року ОСОБА_5 помер внаслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання своїх трудових обов'язків, про що свідчить свідоцтво про смерть, актовий запис № 826 від 12 грудня 2017 року. По факту смерті ОСОБА_5 проведено спеціальне розслідування нещасного випадку по наслідках якого складено ОСОБА_2 по формі Н-5 від 16.01.2018 року та ОСОБА_2 по формі Н-1 № 1 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом від 16.01.2018 року.

В позові зазначено, що у звязку із загибеллю ОСОБА_5 відповідачем призначена та виплачена дитині загиблого лише одноразова допомога в сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а виконання обов'язку виплати одноразової допомоги членам сім'ї в сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка в грошовому вираженні становить 176200,00 грн, управлінням Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області ігнорується, в зв'язку з тим, що на день смерті ОСОБА_5 не перебував у шлюбі з матір'ю своєї дочки і на думку відповідача померлий не мав сім'ї, а відповідно і дитина не є членом його сім'ї.

Позивач вважає, що такі дії Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області є неправомірними та такими, що порушують права та законні інтереси її дитини визначені Конституцією України, тому в позові ставиться питання про стягнення з управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області на користь ОСОБА_3, яка діє в інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_4, народження 16 липня 2013 року, одноразову допомогу внаслідок загибелі її батька - ОСОБА_5 від нещасного випадку на виробництві, що стався з ним 09 грудня 2017 року, в розмірі 176200,00 грн.

У відзиві на позовну заяву від 24.04.2018 року представником відповідача зазначено, що з позовними вимогами ОСОБА_3 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькі області, в особі Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькі області не погоджується в повному обсязі.

Згідно діючого законодавства, Торецьким міським відділенням Фонду були призначені та виплачуються страхові виплати:

- донькі померлого ОСОБА_4 - одноразова допомога у розмірі 35240,00 грн.

- щомісячні страхові виплати у розмірі 1057,20 грн.

Між потерпілим на виробництві ОСОБА_5 та позивачкою ОСОБА_3 рішенням Дзержинського міського суду від 16.08.2017 року розірвано шлюб. Згідно довідки № б/н від 12.12.2017 р. потерпілий на виробництві ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, а Позивачка ОСОБА_3 та їхня донька ОСОБА_4 були зареєстровані та проживали за іншою адресою в м. Торецьку по вул. Лісній, 22/3.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що потерпілий на виробництві ОСОБА_5 проживав окремо від своєї доньки, у відзиві на позовну заяву зазначено, що позивач та її дитина не можуть мати право на призначення одноразової допомоги сімї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Окрім того, зазначив, що вважає належним відповідачем по справі саме Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення, а не Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, визначившись із правовими нормами, які слід застосувати до спірних відносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач по справі ОСОБА_3 з 01 вересня 2012 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, який рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 16 серпня 2017 року розірвано (а.с.7).

Під час вказаного вище шлюбу 16 липня 2013 року народилася ОСОБА_4, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області 24 липня 2013 року зроблено відповідний актовий запис № 209 (а.с.6).

Як убачається зі свідоцтва про народження Серії І-НО № 540284, виданого 24 липня 2013 року, батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зазначено ОСОБА_5 (а. с.6).

09 грудня 2017 року ОСОБА_5 помер внаслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання своїх трудових обов'язків, про що свідчить свідоцтво про смерть, актовий запис № 826 від 12 грудня 2017 року (а.с.10).

По факту смерті ОСОБА_5 проведено спеціальне розслідування нещасного випадку по наслідках якого складено ОСОБА_2 по формі Н-5 від 15.01.2018 року (а. с. 11-15) та ОСОБА_2 по формі Н-1 № 1 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом від 16.01.2018 року (а. с. 16-19).

Відповідно до Постанови Торецького міського відділення Управління ВД ФСС України в Донецькій області № 0508/8151/8151/1 від 07 лютого 2018 року на підставі ст. 42 Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», ОСОБА_4 було призначено суму одноразової допомоги особі, яка має на це право в разі смерті потерпілого в розмірі 35240,00 грн. (а.с.34).

Окрім того, Постановою Торецького міського відділення Управління ВД ФСС України в Донецькій області № 0508/8151/8151/2 від 21 лютого 2018 року ОСОБА_4 були призначені щомісячні страхові виплати як особі, яка має на це право в разі смерті потерпілого (а. с. 35).

Разом з цим, обовязок виплати одноразової допомоги членам сімї загиблого, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, управлінням ВД ФСС України в Донецькій області, ігнорується, у звязку з тим, що на день смерті ОСОБА_5 не перебував у шлюбі з матірю своєї дочки, тож, на думку відповідача померлий не мав сімї, а тому дитина не є членом його сімї.

Вказані вище обставини не заперечуються сторонами по справі, спірним по справі є протиправність не виплати одноразової допомоги членам сімї загиблого, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб у звязку з відмовою відповідача визнати ОСОБА_4 членом сімї ОСОБА_5.

З огляду на це суд зазначає наступне:

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які врегульовано Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Згідно з ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сімї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Згідно із статтею 3 Сімейного кодексу України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Ураховуючи наведене, суд не може прийняти аргументи представника відповідача про те, що дитина ОСОБА_4 не належить до сімї загиблого на виробництві ОСОБА_5, у звязку із чим суд приймає до уваги доводи позивача щодо наявності права на отримання одноразової допомоги його сімєю, а саме донькою ОСОБА_4, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Як встановлено у судовому засіданні, страховий випадок з ОСОБА_5 стався 09 грудня 2017 року.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає з 1 грудня 2017 року - 1762 гривні.

Отже, сума одноразової допомоги сімї ОСОБА_5 повинна складати 176200,00 грн. (100*1762,00).

Щодо доводів представника відповідача про те, що належним відповідачем по справі є Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення суд зазначає наступне:

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 41325231), Торецьке міське відділення Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області є відокремленим підрозділом Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

З урахуванням наведеного, суд не може погодитися із доводами представника відповідача про те, що належним відповідачем по справі є Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення, оскільки, Торецьке міське відділення Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не є юридичною особою, а є відокремленим підрозділом юридичної особи. Таким чином, суд доходить висновку про те, що належним відповідачем у цій справі є Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 41325231).

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. З відповідача ОСОБА_6 Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області слід стягнути на користь позивача ОСОБА_3 одноразову допомогу сімї потерпілого на виробництві ОСОБА_5 у сумі 176200,00 грн.

Відповідно до п/п 2 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою до суду позову немайнового характеру справляється судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1762 гривні.

Тобто, сума судового збору повинна складати 704,80 грн. (1762 грн. х 0,4 = 704,80 грн.).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи.

Ураховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що позивач звільнена від сплати судового збору у сумі 704,80 грн. за подання до суду цього позову.

У відповідності до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Положеннями ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки раніше суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, позивачем і відповідачем судові витрати не понесені, ураховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 704,80 не стягується зі сторін по справі, оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору, а стягнення судового збору з відповідача у даному випадку не передбачено процесуальним законом.

Керуючись ст. 12, 81, 141, 265ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Словянськ, вул. Свободи, 5, ідентифікаційний код юридичної особи 41325231)на користь ОСОБА_3 (85200, Донецька обл., м. Торецьк, в. Лісна 22/3), яка діє в інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, одноразову допомогу внаслідок загибелі її батька - ОСОБА_5 від нещасного випадку на виробництві, що стався з ним 09 грудня 2017 року, в розмірі 176200,00 (сто сімдесят шість тисяч двісті) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 26.06.2018.

Суддя: