Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2018 Справа №607/5272/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 банку України до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 банк України (далі також може вживатись як НБУ, Кредитор) 28 березня 2018 року звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 (далі також може вживатись як Позичальник) про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що відповідно до укладеного між ними кредитного договору № 265 від 09 липня 2014 року відповідач отримав кредит в сумі 30'000 грн. строком на 3 роки під 10 % на річних та зобов'язався повернути ці кошти та сплатити відсотки в порядку і в терміни, встановленні договором. Однак ОСОБА_2 неналежно виконує взяті на себе зобов'язань щодо вчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 16'063,36 гривень , яку позивач і просить з нього стягнути.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі; не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач повторно у судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомив, а тому відсутні підстави вважати їх поважними. Відзиву на позовну заяву не подав. За даних обставин наявні усі підстави, визначені частиною 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), для ухвалення заочного рішення у справі на підставі частини 4 ст. 223 ЦПК України.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з огляду на наступне:

суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

09 липня 2014 року між НБУ та ОСОБА_2 був укладений договір про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі № 265 від 09 липня 2014 року (далі Кредитний договір).

Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору, позивач надав Позичальнику середньостроковий кредит на споживчі цілі для придбання побутової техніки, будівельних матеріалів в сумі 30'000,00 грн. строком користування на 3 роки з дати виникнення заборгованості на рахунку з обліку наданого кредиту.

Позивач у повному обсязі виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером №02 (№'70861574) від 10 липня 2014 року.

Відповідно до пункту 3.1. Кредитного договору, повернення кредиту здійснюється Позичальником шляхом уповноваження НБУ цим договором щомісячно відраховувати кошти із отриманого доходу Позичальника для здійснення повернення кредиту в сумі 833,33 грн., починаючи з 31 липня 2014 року, а в останній місяць користування кредитом - у сумі 833,45 грн. та суму для оплати за користування кредитом.

Відповідно до пункту 3.2. Кредитного договору, за користування отриманим кредитом на споживчі цілі Позичальник щомісячно під час роботи в НБУ здійснює оплату в розмірі 10 % річних.

Згідно з пунктом 4.1.2. Кредитного договору Позичальник зобов'язався до 09 липня 2017 року повернути НБУ отриманий кредит.

31 грудня 2015 року Позичальника звільнено з НБУ, відповідно до пункту 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (за угодою сторін).

Відповідно до пункту 4.1.4. Кредитного договору Позичальник зобов'язався у разі звільнення з НБУ у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України, до 20 числа щомісяця вносити готівкою в касу НБУ або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок НБУ щомісячну суму повернення кредиту та оплату за користування ним, що визначені в цьому договорі, пеню, штраф (у разі їх нарахування).

Однак таких свої зобовязань не виконав, а тому у нього виникла прострочена заборгованість за кредитом та процентами за його користування.

Відповідно до пункту 5.1. Кредитного договору, у разі несвоєчасного виконання Позичальником зобов'язань з повернення кредиту, оплати за користування ним (за відсутності письмової домовленості про відстрочення повернення кредиту) нараховується пеня в розмірі 0,05 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення), яку Позичальник повинен сплатити НБУ.

Позивач, листами від 13 квітня 2017 року № 55-0014/27851 та від 08 листопада 2017 № 55-0008/76127, направляв на адресу відповідача вимоги про погашення заборгованості та нарахованої пені за Кредитним договором.

Лист-вимога від 13 квітня 2017 року № 55-0014/27851 повернувся до позивача без вручення відповідачу у зв'язку з закінченням терміну зберігання у відділенні поштового зв'язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 472 та поштового конверту з відповідною відміткою.

Лист-вимога від 08 листопада 2017 року №55-0008/76127 був отриманий відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 556. Втім, до теперішнього часу, ОСОБА_2, в порушення умов Кредитного договору, вимоги Позивача не виконав, жодних дій щодо погашення простроченої заборгованості не вчинив.

Зі статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до статей 549, 550, 551 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Всупереч вказаним вище вимогам закону та умовам Кредитного договору відповідач неналежно виконує свої зобовязання перед позивачем, внаслідок чого, а відповідно до наданих позивачем розрахунків , станом 01 лютого 2018 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором № 265 від 09 липня 2014 року становить 16'063,36 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 11'666,74 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 2'158,80 грн.; пеня за простроченим кредитом - 1'963,62 грн.; пеня за простроченими процентами - 274,20 грн.

За таких обставин, має місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з нього вказаної заборгованості.

В силу статті 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 13, 82, 263, 265, 280-284, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 банку України заборгованість за договором про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі № 265 від 09 липня 2014 року у розмірі 16'063 (шістнадцять тисяч шістдесят три) грн. 36 коп. та 1'762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог частиною 2 ст. 354 ЦПК України.

Дата складення повного рішення суду - 27 червня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_3