ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №622/781/17
Провадження №2/622/98/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

судді - Кочнєва О.В.,

за участю секретарів Попової В.М., Вишневської О.П.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Золочів Харківської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми індексації аліментів та визначення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2017 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просила стягнути з відповідача суму індексації аліментів в розмірі 221,90 грн. за період червень-грудень 2016 року та за січень-червень 2017 року, а також 1/2 витрат понесених позивачем на утримання спільної дитини сторін по справі в розмірі 4060,00 грн. (з урахуванням уточнених вимог в цій частині на підставі заяви від 07.05.2018 року).

В обґрунтування позову було зазначено, що на час подання позову з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання спільної дитини сторін по справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. на підставі рішення Золочівського районного суду Харківської області від 08.03.2017 року по справі №622/137/17. З червня 2016 року аліменти присуджені за рішенням суду підлягають індексації, розмір якої позивач зробила самостійно та на вказану суму подала свою вимогу в цій частині. Крім цього, позивач самостійно сплатила за навчання дитини у Золочівському районному спортивно-технічному клубі товариства сприяння обороні України як водія категорії «В та С» 8120,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, а тому половина вказаної суми повинна бути стягнута з відповідача, оскільки вказані витрати відносяться до додаткових витрат на утримання дитини, які батьки повинні нести порівну.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, додатково пояснивши, що навчання на водія категорії «В та С», є необхідним для дитини, оскільки саме з цією професією позивач пов`язує майбутне спільної дитини сторін по справі.

Відповідач подав на уточнену позовну заяву позивача від 07.05.2018 року відзив (а.с.61), в якому просив суд відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на наявність іншої справи між сторони у суді щодо стягнення аліментів та той факт, що витрати на навчання на водія відповідних категорій не відносяться до життєво необхідних витрат на дитину, до того ж дитина є неповнолітньою та управляти транспортними засобами на даний час не може.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до думки, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №143396, виданим Золочівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області 04.10.2000 року (актовий запис №81)(а.с.12).

На підставі рішення Золочівського районного суду Харківської області №622/137/17, провадження №2/622/292/2017 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати набрання даним судовим рішенням законної сили 21.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.18-20).

Щодо індексації аліментів. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. В даному випадку спеціальним законом для застосування вказаної норми, є Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», який до 12.06.2016 року не містив норми Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17.05.2016 року, який набрав чинності 12.06.2016 року.

Таким чином, до 12.06.2016 року частина 2 ст.184 СК України не могла бути реалізована, оскільки не мала механізмів реалізації у Законі України «Про індексацію грошових доходів населення», у звязку з чим державні виконавці та роботодавці по всій Україні такого розрахунку не робили.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» порядок проведення індексації визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 10-4 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» в редакції постанови Кабінету Міністрів України №836 від 16.11.2016 року «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (яка і доповнила первинну постанову пунктом 10-4), встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти; обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України від 17 травня 2016 р. № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» (тобто з 12.06.2016 року); при цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 відсотків грошового доходу платника аліментів.

Таким чином, вимоги позивача за період з 12.06.2016 року до 31.12.2016 року, та в подальшому за січень-червень 2017 року, не підлягають задоволенню, оскільки індексація грошових доходів населення, зокрема і аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, не повинна була бути проведена, оскільки відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 4 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка , а обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

За період з 13.06.2016 року і до дня розгляду справи судом, що включає і період за який до суду зверталася позивач, індекс споживчих чин жодного разу не перевищив поріг індексації у розмірі 103%, а тому індексація у вказаний період не може бути нарахована та проведена.

Щодо додаткових витрат на дитину. У вказаній вимозі позивача слід відмовити, оскільки зазначені позивачем вимоги не повязані з особливими обставинами, а навчання водінню не є розвитком здібностей дитини, обовязковим для забезпечення батьками у неповнолітньому віці. До того ж судом встановлено, що рішення про навчання дитини позивач приймала самостійно без погодження (або відмови у погодженні) з відповідачем по справі, а тому як сама вимога в цій частині, так і її обґрунтування не відносяться до вимог закону, необхідних для стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини.

Окремо суд відкидає посилання відповідача у своєму відзиві на відсутність у дитини або позивача автомобіля як підставу відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки головним в цій справі в цій частині позовних вимог є те, що вказані витрати не відносяться до додаткових як прямо передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Згідно з ч.2 вказаної статті розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин справи, що мають істотне значення.

На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення індексації аліментів та додаткових витрат на дитину, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. До цього часу вказаний порядок КМУ не прийнятий, у зв'язку з чим судові витрати за безпосередній розгляд справи, які складаються із несплаченого судового збору з боку позивача за подану позовну вимогу, слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 264, 265, 268, 272, п.1 ч.4 ст.274, ст.275, 278, 279, п.9, п.11, п.15.5 ч.1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, ч.2 ст.184, ст.185 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП - НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП - НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6) про стягнення суми індексації аліментів та додаткових витрат на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання у тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 18.06.2018 року.

Суддя Золочівського районного суду Харківської області: ОСОБА_5.