Номер провадження 2/754/3458/18
Справа №754/1008/18
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свою позовну заяву позивач обґрунтовує наступним.

30.12.2005р. відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 одружились та ІНФОРМАЦІЯ_10 року у відповідачів народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В силу сімейних обставин, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 не склався, а тому рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.08.2013р. був розірваний. Після розлучення, за домовленістю між батьками, малолітній ОСОБА_4 залишився проживати разом з матір'ю - ОСОБА_2 та останні переїхали на постійне проживання до квартири позивачки за адресою: АДРЕСА_1.

З моменту розлучення, позивач ОСОБА_1 фактично займалась доглядом, вихованням, навчанням та утриманням малолітнього онука, оскільки його батьки, всупереч вимогам чинного сімейного законодавства не виконували своїх батьківських обов'язків щодо сина. Так, мати після розлучення почала зловживати спиртними напоями, внаслідок чого втратила роботу та постійно перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння систематично та на тривалий час (півроку, рік) залишала свого сина з позивачем, займаючись бродяжництвом. При цьому ухилялась від працевлаштування, проживала з особами з антисоціальною поведінкою, зловживала спиртними напоями, а з травня 2016 року залишила місце проживання, покинувши дитину на позивача. Факт відсутності відповідачки ОСОБА_2 за місцем проживання малолітнього сина підтверджується відповідними актами та інформацією з Деснянського УП ГУ НП у м. Києві.

З моменту розлучення, батько малолітнього ОСОБА_4 добровільно аліменти на утримання сина не сплачував взагалі, а згодом, незважаючи на усні домовленості, між колишнім подружжям, систематично затримував сплату аліментів на один, два місяці та сплачував їх за наполегливої вимоги з боку позивача. В період з квітня 2016р. по лютий 2017р. відповідач ОСОБА_2 взагалі не сплачував аліменти та будь-якої матеріальної допомоги на утримання свого сина не надавав, знаючи про те, що дитина перебуває повністю на утриманні позивача. Відповідач ОСОБА_2 навчанням та шкільним життям сина не цікавиться, школу останнім часом взагалі не відвідує.

З результатами розгляду звернення позивач до Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення комісії з питань прав дитини, що підтверджується висновком про доцільність позбавлення батьківських прав від 14.12.2017р.

Позивач продовжує самостійно забезпечувати необхідний рівень харчування, виховання, а також медичного, лікувального догляду, культурного виховання та збереження духовних цінностей, чим в свою чергу не займаються та навмисно ухиляються батьки - відповідачі по справі.

З огляду на викладене, позивач ОСОБА_1 просить позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, призначити позивача опікуном над онуком, стягнути з відповідачів на корись позивача по ? частині від заробітку (доходу) аліментів на утримання малолітнього сина.

13.07.2018р. відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив, в якому зазначає, що після розлучення з ОСОБА_2, остання забрала дитину та переїхала на постійне місце проживання до своєї матері - позивача. На даний час малолітній син проживає разом з позивачем. В свою чергу, відповідач ОСОБА_2, по мірі можливості, зустрічається з сином, проводить з ним час та у відповідності до своїх можливостей забезпечує його потреби. Кожного місяця на утримання сина ОСОБА_2 пересилає позивачу 1/3 частину своєї заробітної плати, що становить 1000,00 грн.

При зустрічі з сином ОСОБА_2 надає кишенькові гроші в розмірі 100-200грн., періодично купляє сину одяг, техніку (телефон, планшет, велосипед). В час, коли син навчається у школі ОСОБА_2 бачиться з ним періодично, приблизно два рази на місяць, по телефону спілкуються часто, а в літній період бачаться значно частіше.

Влітку відповідач ОСОБА_2 разом з сином, сестрою відповідача ОСОБА_9. та її чоловіком ОСОБА_6 майже кожні вихідні, відпочивають на дачі, що розташована в Київській області, Бородянському районі в с. Шибине.

Відповідач ОСОБА_2 має бажання приймати участь у вихованні сина, піклуватись про нього, цікавитись його життям та розвитком, забирати його до себе, в тому числі на постійне проживання та вважає, що участь батька у вихованні 12-річного хлопця має дуже важливе значення. А висновок органу опіки та піклування є невмотивований, оскільки був зроблений без заслуховування його позиції та думки його сина. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою та крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведенні винної поведінки когось з батьків або їх обох з врахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Щодо стягнення аліментів відповідач ОСОБА_2 зазначає, що має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11.н. та утримує дружину ОСОБА_8, оскільки остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Аліменти в розмірі 1000,00 грн. ОСОБА_2 сплачує добровільно, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши вступне слово позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, дослідивши зібрані в справі письмові докази та вислухавши показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_6, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача з огляду на наступне.

Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.

Згідно копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 30.12.2005 року, 09.09.2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_10 одружились, після одруження ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с.13).

Батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_3 та ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3

Відповідно до копії свідоцтва НОМЕР_4, ОСОБА_10 є рідною донькою ОСОБА_1 (а.с.12).

Отже, малолітній ОСОБА_4 є онуком позивача ОСОБА_1

Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 14.12.2017р., Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_11 та ОСОБА_3 стосовно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол №23 від 07.12.2017р.) (а.с.28-30)

З наданих актів від 05.08.2017р., 03.01.2018р. вбачається, що малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає за АДРЕСА_4

Відповідач ОСОБА_2 (мати малолітнього) за зареєстрованим місцем проживання - АДРЕСА_2 - не проживає, відповідно до актів, наявних в матеріалах справи (а.с.15,17).

Згідно листа Деснянського управління поліції ГУ НП у м. Києві від 26.07.2017р., встановити місце перебування ОСОБА_2 не виявляється можливим (а.с.19).

З наданих пояснень в судовому засідання як позивача ОСОБА_1, так і відповідача ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_6, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 - мати малолітнього ОСОБА_4 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не готує його до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з сином, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює належних умов для проживання та розвитку, нехтує потребами останнього. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення матері від виховання сина та свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 цієї постанови йде мова про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні засвідчив, що майже кожні вихідні він та його дружина ОСОБА_9 забирають малолітнього ОСОБА_4 на дачу до батьків відповідача ОСОБА_2, також відвідує з ним боулінг, при нагоді та перебуваючи у відпустці забирає ОСОБА_4 на декілька днів.

На питання головуючого судді пригадати, коли батько в 2018 році відвідував сина, свідок ОСОБА_6 згадав лише вихідні після травневих свят, на яких відповідач ОСОБА_2 приїхав до своїх батьків на дачу та бачився з сином. Будь-яких інших подій свідок не пригадав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 зазначила, що особисто приймає участь у виховані дитини (відвідування з малолітнім боулінгу та кінотеатру) та у придбанні малолітньому ОСОБА_4 велосипеда. Також малолітній ОСОБА_4 перебував разом зі свідком на відпочинку на морі. Свідок зазначила, що при відвідуванні дачі в більшій мірі дитина проводить час з батьками відповідача ОСОБА_2

Хоча в судовому засіданні при допиті свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_9, останні зазначили, що зацікавлені в розгляді справи та вважають, що відповідач ОСОБА_2 (батько дитини) не може бути позбавлений батьківських прав, суд приймає їх показання до уваги, оскільки обидва свідки засвідчили в судовому засіданні, що вони піклуються про фізичний та духовний розвиток малолітнього, приділяють йому більшої уваги, а рідний батько бачить дитину по мірі своїх можливостей.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 зазначив, що йому не чиняться з боку позивача перешкоди у спілкуванні сином. На питання який клас відвідує дитини, відповідач ОСОБА_2 не надав чіткої відповіді, зазначивши спочатку, що дитина закінчила сьомий клас, потім висловив думку, що дитина навчається в шостому класі, а згодом виправив себе зазначивши про п'ятий клас. При з'ясуванні ім'я та по батькові класного керівника дитини, відповідач зазначив, що класним керівником сина є ОСОБА_12, після чого, в судовому засіданні було встановлено, що так звали вихователя у дитячому садочку малолітнього ОСОБА_4.

Також відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що позивачка обіцяла записати сина на гурток з футболу, однак останній зазначив, що він не має можливості контролювати дитину, оскільки в нього інша сім'я і він проживає достатньо далеко від місця проживання дитини - в Оболонському районі м. Києва.

Щодо піклування про фізичний і духовний розвиток сина, відповідач ОСОБА_2 зазначив, що в 2018 році сина ще нікуди не водив, окрім дня його народження, в кінці січня 2018 року, кінотеатр дитина з батьком відвідувала в 2017 року один раз.

Враховуючи надані відповідачем пояснення по справі в сукупності з показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_9, суд приходить до висновку, що батько не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, будь-якої ініціативи щодо відвідування сина в школі або за місце його проживання батько не виявляє, зазначаючи про наявність нової сім'ї та віддаленого місце свого проживання відсутня.

Зазначена відповідачем ОСОБА_2 наявність у останнього бажання приймати участь у вихованні сина, піклуватись про нього, цікавитись його життям та розвитком, забирати його до себе, в тому числі на постійне проживання та вважає, що участь батька у вихованні 12-річного хлопця має дуже важливе значення, не свідчить про вчинення будь-яких дій щодо реалізації такого бажання та виконання батьківських обов'язків, передбачених нормами сімейного законодавства..

Враховуючи встановлені по справі обставини, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідачі по справі внаслідок свідомого нехтування покладених на них, як батьків, обов'язків, ухиляються від їх виконання, у зв'язку з чим вважає позовні вимоги в частині позбавлення батьківський прав доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення аліментів.

Згідно із ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов'язання по утриманню дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача чи за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч.2 ст. 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За загальним правилом, встановленим ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто 26 січня 2018 року.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 (матері малолітнього) на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі ? частки від усіх доходів, але не менше 50 відсотків прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.01.2018р.

Визначаючи розмір аліментів, який повинен бути стягнутий з відповідача ОСОБА_2 (батька малолітнього) суд, враховує його матеріальний стан, наявність у відповідача малолітнього сина ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, а тому визначає розмір аліментів - 1/6 частину з усіх доходів, але не менше 50 відсотків прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.01.2018р. з урахуванням виплачених коштів.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмір 1409,60 грн. з кожного.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст.ст. 164, 166 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частки від усіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частки від усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з урахування виплачених коштів починаючи з 26 січня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП - відсутній, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП - відсутній, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_3.

Третя особа - Служба у справах дітей деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, , місцезнаходження - м. Київ, пр. Маяковського, 29Г.

Повний текст рішення складено 26.11.2018р.

Суддя