ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1056/18 Справа № 212/3182/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Колочко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач за первісним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»,

відповідач за первісним позовом -ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2018 року, ухваленого суддею Колочко О.В. у місті Кривому Розі, повний текст судового рішення складений 23 лютого 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» ( надалі - ТОВ «Порше Лізинг Україна») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків.

В обґрунтування позову зазначено, що 16 жовтня 2014 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ФОП ОСОБА_1 було укладено Договір фінансового лізингу № 00010485, за умовами якого позивач зобов'язався передати в розпорядження відповідачу об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Toureg NF 3.0 I V6 TDI, шасі НОМЕР_3, 2014 року виробництва, двигун № НОМЕР_1 строком на 60 місяців, а відповідач зобов'язалася прийняти об'єкт лізингу та сплатити суму коштів згідно із Графіком покриття, що становить 82585,08 доларів США у гривневому еквіваленті, не враховуючи авансового платежу в сумі 24775,52 доларів США.

З березня 2015 року відповідач порушувала взяті на себе зобов'язання, не сплачуючи своєчасно та у повному обсязі щомісячні платежі, з листопада 2015 року взагалі перестала їх виконувати.

Позивачем було направлено повідомлення про відмову від Договору та повернення предмета лізингу.

Об'єкт лізингу позивачу не повернутий, тому позивач вважає, що відповідач зобов'язана компенсувати плату за фактичний час його користування в сумі 823546, 75 грн. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем обов'язків по укладеному договору приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 335 від 10.03.2016 року про повернення об'єкту лізингу. Станом на 28.08.2017 транспортний засіб не розшукано, місцезнаходження його невідомо, об'єкт лізингу не повернуто.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом про захист прав споживачів, в обґрунтування якого вказано, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» при укладанні договору не дотрималося Закону України «Про захист прав споживачів», її права, як споживача, були порушені, не зазначена формула визначення грошового еквіваленту ціни автомобіля та лізингових платежів в доларах США є такою, що вводить в оману, оскільки у такій спосіб позбавляє споживача можливості знати, через комерційну таємницю, «обмінний курс безготівкових операцій» комерційного банку ПАТ «КІБ Креді Агріколь»; як Договором, так і Загальними комерційними умовами внутрішнього фінансового лізингу не передбачено повернення платежів, сплачених на викуп автомобіля; дострокове розірвання Договору за його умовами за ініціативою споживача передбачено лише виключно в ракурсі «дострокового викупу»; Договір укладений в м. Кіровограді, отже поза торговельним або офісними приміщеннями; ОСОБА_1 не було повідомлено про ризики отримання фінансування із застосуванням еквіваленту доларів США по відношенню до національної валюти, що призвело до збільшення щомісячного лізингового платежу в гривнях. Погоджена сторонами ціна предмету лізингу, істотно змінена, що є підставою для визначення наслідків розірвання договору.

Уточнивши позовні вимоги 13 вересня 2017 року позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по договору про фінансовий лізингу та збитків у сумі 979945,50грн., які складаються із плата за фактичний час користування - 823546, 75 грн., понесених збитків у - 16200 грн за надані юридичні послуги, штрафні санкції у виді штрафу - 2104,65 грн., пеня в сумі 16250,37 грн., а також 3% річних в сумі 4875,11 грн., інфляційні витрати в сумі 20505,87 грн.

ОСОБА_1 в зустрічній позовній заяві просила суд визначити правові наслідки розірвання укладеного Договору шляхом стягнення з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на її користь суму авансового платежу 320842,98 грн., що еквівалентно 24775,52 доларам США та частини викупної вартості об'єкту лізингу 444115,02 грн. та зобов'язати її повернути в натурі об'єкт лізингу на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна»

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2018 року у задоволенні первісних позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» та зустрічних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ТОВ «Порше Лізинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Апелянт зазначає, що судом невірно розтлумачено умови укладеного договору, зокрема не взято до уваги, що при розірванні договору лізинговий платіж - є платою за користування об'єктом лізингу. Судом, в порушення вимог п.6.18 Договору, не стягнуто з відповідача лізингові платежі в сумі 96462,75 грн. за період з листопада 2015 року по січень 2016 року та витрати, які складаються із плати за фактичний час користуванняз лютого 2016 року по серпень 2017 року у сумі 823546,75 грн. Судом в порушення умов договору не стягнуто реальні збитки ТОВ «Порше Лізинг Україна» у сумі 16200 грн., які підприємство зазнало для відновлення порушеного становища. Судом не враховано, що об'єкт лізингу не повернуто позивачу, що не заперечувалось відповідачем у зустрічному позові, тому за його користування підлягають стягненню грошові кошти.

Відзив на апеляційну скаргу не подавася.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем ТОВ «Порше Лізинг Україна», лише в частині відмови в задоволенні первісного позову. Рішення суду в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні зустрічних позовних вимог не оскаржується, тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, представника ТОВ «Порше Лізинг Україна» Таран М.В. в режимі відеоконференції, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_4, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 16 квітня 2014 року між сторонами укладено договір про фінансовий лізинг № 00010485, загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу та графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, що є невід'ємними частинами договору.

Згідно положень договору та загальних умов ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбано транспортний засіб марки VW Toureg NF 3.0 I V6 TDI, шасі НОМЕР_3, 2014 року виробництва, двигун № НОМЕР_1, обраний на власний розсуд лізингоодержувачем (відповідачем); відповідач зобов'язався придбати після завершення погодженого лізингового терміну об'єкт лізингу за купівельною ціною, визначеною позивачем; вартість об'єкту лізингу на день укладення договору складала 1 069 476,79 грн. (еквівалент 85 585,08 доларів США); проценти, комісії та інші платежі мають сплачуватися відповідачем у відповідності до Загальних умов та Плану відшкодування; усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку відповідно до еквівалентів в доларів США за обмінним курсом банку, визначеного в договорі, чинним на дату виставлення рахунку; строк лізингу становить 60 місяців. (том1 а.с.13-30).

Відповідно до акту прийому-передачі від 24 квітня 2014 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав у розпорядження ОСОБА_1 об'єкт лізингу (том1 а.с.30).

Відмовляючи ТОВ «Порше Лізинг Україна» в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач скористався правом на розірвання 04 лютого 2016 року укладеного договору, вилучення у відповідача об'єкту лізингу в примусовому порядку через виконавчий напис нотаріуса, що перебуває на примусовому виконані, та у зв'язку з тим, що позивачем не надано доказів щодо права власності на об'єкт лізингу в період з часу розірвання договору 04.02.2016 року по час розгляду справи, відсутні підстави для стягнення лізингових платежів, плати за фактичний час користування об'єктом лізингу, штрафів, пені та 3% річних.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спір між сторонами виник з приводу належного виконання ОСОБА_1 укладеного договору лізингу, правові підстави та наслідки його розірвання, стягнення збитків у ув'язку із неналежним виконанням договірних зобов'язань.

Відповідно до частини 1 статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж, як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі статтею 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

Відповідно до п.п. 12.6.1 укладеного між сторонами Договору, позивач має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір/відмовитися від Договору, та, також серед іншого, право на повернення об'єкта лізингу у випадку, якщо лізингообдержувач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання сплати перевищує 30 календарних днів.

Згідно з п.п. 12.7 Договору день, що вважатиметься датою розірвання/відмови від Договору визначається позивачем у відповідному повідомленні/вимозі, яке надсилається на адресу за зареєстрованим місцезнаходженням лізингоодержувача. У випадку неотримання такого повідомлення з будь-яких причин, лізингообдержувач вважається повідомленим на 10 календарний день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується документами з відміткою ДП «Укрпошта» про прийняття повідомлення для відправки.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ТОВ «Порше Лізинг Україна» 18 січня 2016 року за вих. № 00010485 на адресу ОСОБА_1 надіслано вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору, в якому запропоновано відповідачу сплатити заборгованість в сумі 98567,40 грн. протягом 3 днів з дня отримання вимоги, а також у зв'язку з відмовою позивача від договору впродовж 10 робочих днів з дня доставки цього повідомлення на адресу місця знаходження ОСОБА_1 повернути об'єкт лізингу (том1 а.с.46-49).

Відповідачем, в порушення вимог п.п. 12.9 Договору, зобов'язання щодо повернення об'єкту лізингу не було виконано.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 10.03.2016 року був вчинений виконавчий напис № 335 про повернення лізінгоодержувачем ОСОБА_1 на користь лізингодавця ТОВ «Порше Лізинг Україна» об'єкта фінансового лізингу - автомобіль марки VW Toureg, тип - легковий універсал В, шасі НОМЕР_3, 2014 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 1 236 592,86 грн. (том1, а.с.50)

Державним виконавцем відділу ДВС Літинського районного управління юстиції 25.03.2016 року відкрите виконавче провадження № 50610673 про примусове виконання виконавчого напису (том1, а.с.51-52).

Постановою державного виконавця від 06.04.2016 року оголошено розшук автомобіля марки VW Toureg, тип - легковий універсал В, шасі НОМЕР_3, 2014 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.1, а.с.53).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за наявності факту розірвання з 04.02.16 Договору про фінансовий лізинг № 00010485 від 16.10.14, у позивача відсутнє право вимагати від відповідача оплати об'єкту лізингу, а отже відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за лізинговими платежами в розмірі 96 462, 75 грн.

Погоджується колегія суддів з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем по справі не було надано належних та допустимих доказів щодо права власності на об'єкт лізингу в період з часу розірвання договору 04.02.2016 року по час розгляду справи, будь-яких відомостей щодо реєстрації права власності, зокрема копії договору купівлі-продажу автомобіля, у зв'язку із чим суд був позбавлений можливості встановити власника об'єкту лізингу та в чиєму користуванні він перебував після розірвання договору власника, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача плати за фактичний час користування об'єктом лізингу в сумі 823 546,75 грн. задоволенню не підлягають.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком про те, що оскільки позовні вимоги позивача про стягнення суми заборгованості по сплаті лізингових платежів є безпідставними, відсутні підстави до задоволення позову й в частині стягнення нарахованих позивачем штрафів, пені, 3% річних, інфляційних витрат та витрат на оплату юридичних послуг.

На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду в оскаржуваній частині та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для стягнення лізингових платежів за період з листопада 2015 року по січень 2016 року в розмірі 96462,75 грн. та плати за користування об'єктом лізингу за період з лютого 2016 року по серпень 2017 року у сумі 823546,75 грн. за користування об'єктом лізингу, з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 651 ЦК України встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною 2 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 4 статті 653 ЦК України).

Позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» скористався своїм правом, передбаченим п.п.8.3.2.,12.6 укладеного договору на розірвання та дострокове припинення договірних правовідносин між сторонами. Вчинив дії щодо вилучення об'єкту лізингу у відповідача в порядку примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, як передбачено п.п. 13.6 Договору.

Наслідком розірвання договору є відсутність у позивача обов'язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність відповідачу і, відповідно, відсутність права вимагати його оплати.

Позивачем ТОВ «Порше Лізинг Україна» припинено договірні правовідносини 04 лютого 2016 року шляхом розірвання Договору про фінансовий лізинг № 00010485 від 16 жовтня 2014 року.

Згідно п. 6.18 загальних умов сторони погоджуються, що у випадку розірвання контракту/відмови від контракту за ініціативою ТОВ «Порше Лізинг Україна» відповідно до пункту 12 контракту, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об'єктом лізингу.

Пунктами 3.3, 4.1, 4.2 Загальних умов передбачено, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбаває об'єкт лізингу (отримує право власності на об'єкт лізингу) та передає лізингоодержувачу об'єкт лізингу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями застосованого українського законодавства та цього Договору; ТОВ «Порше Лізинг Україна» зберігатиме за собою право власності на об'єкт лізингу, в той час як лізингообдержувач матиме право на експлуатацію об'єкта лізингу впродовж усього строку дії Договору (окрім випадків, коли Порше Лізинг Україна матиме право розірвати цей договір/відмовитися від Договору та вимагати повернення об'єкта лізингу, як зазначено в Договорі).

Отже, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для стягнення коштів за користування предметом лізингу після припинення дії договору та його розірвання.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом, в порушення умов договору, не стягнуто реальні збитки ТОВ «Порше Лізинг Україна» у сумі 16200 грн., які підприємство зазнало для відновлення порушеного становища, оскільки позовні вимоги позивача є недоведеними, такими, що не підлягають задоволенню, тому витрати за надання правничої допомоги, як судові витрати по справі, також не підлягають задоволенню.

Не спростовують висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що об'єкт лізингу не повернуто позивачу, що не заперечувалось відповідачем у зустрічному позові, тому за його користування підлягають стягненню грошові кошти, оскільки, позивачем по справі, відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів того, що об'єкт лізингу не повернуто позивачу та про скасування виконавчого напису, скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та оголошення розшуку об'єкту лізингу або невиконання виконавчого напису нотаріуса.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367,374,375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: