АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1885/18Головуючий у 1-й інстанції Троян Т.Є. Доповідач в апеляційній інстанції Фетісова Т.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

судді-доповідача Фетісової Т.Л.

суддів Гончар Н.І., Сіренка Ю.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 18.09.2018 (ухвалене о 12 год. 51 хв. у залі судових засідань Соснівського районного суду, повний текст складено 24.09.2018, суддя в суді першої інстанції - Троян Т.Є.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП джерелом підвищеної небезпеки, :

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся 04.06.2018 до суду з даним позовом, яким, з урахуванням подальших уточнень, просив стягнути з відповідача на свою користь невідшкодовану страховиком матеріальну шкоду в розмірі 19354,83 грн. та сплачений судовий збір, вказуючи на те, що ОСОБА_4 08.01.2018 о 19-50 год. в м. Черкаси на перехресті вулиць Пастерівська - Чіковані, керуючи автомобілем НОМЕР_1, належного ОСОБА_6, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Пастерівської не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_3, за кермом якого перебував ОСОБА_7, який рухався по головній дорозі, скоїв з останнім ДТП, внаслідок чого автомобіль ЗАЗ зазнав механічних пошкоджень та його володільцю ОСОБА_3 завдано матеріальних збитків. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси у справі №712/504/18 від 19.01.2018 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідальність перед третіми особами власника автомобіля НОМЕР_1 застрахована згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АМ/2089317 в ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження №33 від 27.02.2018 реальна вартість ремонтно-відновлювальних робіт складає 60496,48 грн. Від вказаної суми відраховано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, який становить 16589,85 грн., суму франшизи - 2000,00 грн., та суму податку на додану вартість - 2764,98 грн.

На рахунок позивача 26.03.2018 перераховано страхову виплату в розмірі 39141,65 грн., яка не в повній мірі покриває матеріальні збитки, завдані ОСОБА_3 відповідачем, отже різниця між страховми відшкодуванням та завданими збитками за вирахуванням франшизи має компенсуватися винуватцем ДТП.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 18.09.2018 позовні вимоги у справі залишено без задоволення. При цьому, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав доказів фактично проведеного ремонту його транспортного засобу та його вартості, що перешкоджає визначити розмір матеріальних збитків.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав 23.10.2018 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги у справі. В обґрунтування вказано на те, що суд не надав оцінку висновку експерта №33, яким визначено вартість ремонту автомобіля позивача (розмір завданих відповідачем збитків); також актом виконаних робіт від 16.10.2018, який складено після ухвалення судом оскарженого рішення, зафіксовано вартість фактично виконаного ремонту автомобіля позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив проти її задоволення, зазначивши про належне вирішення справи судом першої інстанції та про неможливість дослідження доказів в апеляційному суді у разі, якщо такі докази не надавалися при розгляді справи судом першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення БД №133409 від 08.01.2018 ОСОБА_4 08.01.2018 о 19-50 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1 (власник ОСОБА_6І.), в м. Черкаси на перехресті вул. Пастерівська-Чіковані при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Пастерівська не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_2 (власник ОСОБА_3І.), який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок цього автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.01.2018 у справі №712/504/18 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КпАП України (порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило, зокрема, пошкодження транспортних засобів) за вищевказаних фактичних обставин та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.

Відповідальність власника транспортного засобу відповідача «CITROEN» д.н.з. НОМЕР_1 застрахована згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АМ/2089317 від 16.10.2017 в ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Відповідно до Висновку №33 від 27.02.2018 автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ ЗАЗ TF 698P, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок пошкодження при ДТП 08.01.2018, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ЗАЗ, складає 43906,62 грн., вартість ремонту становить 60496,48 грн.

Страховиком цивільно правової відповідальності відповідача-винуватця ДТП на рахунок позивача 26.03.2018 перераховано страхову виплату в розмірі 39141,65 грн. (з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу в сумі 16589,85 грн. та ПДВ в сумі 2764,98 грн.) з розміром якої позивач погодився, та відповідачем сплачено 2000,00 грн. франшизи, отже всього, за доводами позивача, залишилися невідшкодовані збитки, не покриті вказаними виплатами в сумі 19354,83 грн. про стягнення яких порушено питання в цій справі.

Надаючи правову оцінку зазначеним доводам, апеляційний суд виходить з наступного правового регулювання відносин сторін у справі.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже у судовому порядку встановлено вину відповідача у виникненні ДТП в якій позивачу завдано збитків, що ніким під сумнів не ставиться.

На підставі вищевикладених фактичних обставин між учасниками справи виникли правовідносини, які регламентуються наступними нормами права.

Відповідно до положень ч.1 ст.1166 ЦК України за загальним правилом шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п.14 постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

У разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Однак у даній справі позивач не надав суду доказів вартості проведеного ремонту його автомобіля, що перешкоджає визначити розмір коштів, які мають бути стягнуті з відповідача, як винуватця ДТП, на його користь.

При цьому посилання позивача на висновок №33 від 27.02.2018 автотоварознавчого дослідження стосовно розміру заподіяних йому збитків, слід оцінити критично, адже згідно п.1 ч.1 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже відповідна сума має визначатися сумою коштів, які особа реально сплатила за ремонт автомобіля, або відповідним висновком судової експертизи щодо визначення розміру завданих особі збитків. А в даному випадку висновок №33 від 27.02.2018 автотоварознавчого дослідження таким вимогам не відповідає, адже його складено на замовлення страховика для встановлення розміру саме страхового відшкодування.

Доказів вартості здійсненого ремонту автомобіля на момент розгляду справи судом першої інстанції позивач не надав, а згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Також у даній справі позивач вказує про необхідність стягнення ПДВ. Зазначена сума, виходячи з умов договорів, укладених на підставі чинного законодавства та правил, розроблених кожною страховою компанією, виплачується останньою або стягується судом після надання документів про такі витрати. Суду в такому випадку слід з'ясувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля як платник ПДВ.

Однак ПДВ у цій справі стягувати підстав не має, оскільки позивачем на момент розгляду даної справи судом першої інстанції не надано доказів того, що ремонт його транспортного засобу здійснено платником ПДВ.

Після здійснення ремонту автомобіля позивача платником ПДВ він матиме змогу одержати відшкодування вказаного податку за рахунок страховика відповідальності завдавала шкоди (відповідача).

Також апеляційний суд не може надати оцінку акту виконаних робіт від 16.10.2018 на який вказує скаржник в апеляційній скарзі, адже відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього, а в даному випадку зазначений акт судом першої інстанції не досліджувався і не міг бути дослідженим зважаючи на дату його виготовлення - 16.10.2018 року, при цьому оскаржуване рішення суду першої інстанції винесене 18.09.2018р.

Інших доказів, які б свідчили про неправильність висновків суду в цій справі, скаржник не надав.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 18.09.2018 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 18.09.2018 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 27.11.2018.

Суддя-доповідач

Судді