Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2018 Справа №607/15583/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретаря судового засідання Зубко О.Я., представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом садівничого товариства «Локомотив» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з участю третьої особи голови обласної спілки садівничих товариств ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні проїзною дорогою шляхом зобовязання перенести самочинно збудовані паркани та посаджені дерева на дорозі для відновлення ширини проїзної дороги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач садівниче товариство «Локомотив» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа- голова обласної спілки садівничих товариств ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні проїзною дорогою шляхом зобовязання перенести самочинно збудовані паркани та посаджені дерева на дорозі для відновлення ширини проїзної дороги. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідачі є членами садівничого товариства «Локомотив», що знаходиться на території с. Ступки Тернопільського району Тернопільської області та користуються земельними ділянками за №19 та №20 відповідно. В результаті облаштування огорожі своїх господарств та насадження дерев поза межами належних їм земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самовільно захопили частину внутрішньої проїзної дороги, що є спільною сумісною власністю. Через звуження проїзної частини дороги, замість 6 метрів, в окремих місцях до 3 метрів, іншим членам кооперативу створюються незручності у заїзді на протилежні земельні ділянки, під час руху транспорту каміння з дороги потрапляє на ділянки, через близькість ділянок до дороги грубо порушується стан пожежної безпеки. На неодноразові звернення правління товариства відповідачі не реагують та відмовляються у добровільному порядку звільнити самозахоплену проїзну частину дороги, мотивуючи це тим, що розмір їхніх земельних ділянок менший, аніж у інших членів товариства. З цього приводу позивач звертався до обласної спілки садівничих товариств, якою було проведено обстеження земельного масиву усього товариства «Локомотив» та на засіданні правління 15.11.2016 року рекомендовано ОСОБА_2, ОСОБА_3 звільнити захоплену частину внутрішньої проїзної частини дороги у товаристві «Локомотив» та розібрати встановлену огорожу у строк до 25.12.2016 року для відновлення ширини проїзної дороги.18.08.2017 року правління садівничого товариства «Локомотив» в черговий раз попередило відповідачів про необхідність усунення перешкод у користуванні проїзною частиною, на що вони не відреагували. Із врахуванням наведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та зобов»язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні проїзною дорогою, зобовязавши їх перенести самочинно збудовані паркани та посаджені дерева для відновлення ширини проїзної дороги.

Представник відповідачів подала відзив на позов, у якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що викладені у позові обставини щодо самовільного захоплення відповідачами частини землі загального користування шляхом переміщення своєї огорожі не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та не відповідають дійсності. Вказала, що у позові не зазначено у чому саме полягає порушення прав позивача з боку відповідачів у справі та зазначила, що згідно кадастрового плану земельної ділянки та викопіювання з кадастрової карти Ступківської сільської ради, виготовлених 06.03.2018 року вбачається, що координатні точки існуючої земельної ділянки ОСОБА_2 співпадають із точками, які визначені при приватизації земельної ділянки відповідачами.

Позивач подав відповідь на відзив. Вказав, що факти самозахоплення частини проїзних доріг загального користування підтверджуються ДБН-360-92 та Генпланом забудови садівницьких товариств у яких чітко передбачено санітарні будівельні та протипожежні норми в тому числі ширина внутрішніх доріг-6-8 м., в даному випадку 6 м, яка є необхідною для того, щоб могли роз»їхатись два автомобіля, проїхати у двір пожежний автомобіль чи карета швидкої допомоги. Дорога шириною 3 м не дає можливості забезпечити жодну із цих потреб, спричиняє постійні конфлікті ситуації серед членів товариства, а також в подальшому це може стати причиною через яку члени товариства не зможуть перевести свої садові будинки у статус житлових. Також зазначив, що під час передачі земельних ділянок відповідачам у приватну власність кадастрові номера не видавались, а координатні точки ділянок не могли встановлюватись на проїзній частині дороги. На думку позивача, вказане свідчить про те, кадастрові номери були видані пізніше, а заміри проведені лише по державних актах на право власності на землю, що в свою чергу свідчить про безвідповідальність з боку організації, яка видавала кадастрові номери та внесла невірні координатні точки у Єдиний державний реєстр.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі, зобов»язати відповідачів не чинити перешкоди у користуванні внутрішньою проїзною дорогою та перенести самочинно збудовані паркани та посаджені дерева на дорозі для відновлення ширини проїзду.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просять у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що з боку відповідачів відсутні будь-які перешкоди у користуванні іншим членам садівничого товариства «Локомотив» проїзною дорогою загального користування, оскільки фактичні межі їхніх земельних ділянок відповідають наявним у них документам на право власності та право користування землею. Жодних документальних підтверджень факту самовільного захоплення ними частини проїзної дороги позивачем не надано. Крім цього вказали, що із долучених ними до матеріалів справи фотознімків домоволодінь, що розташовані по вул. Садова у с. Ступки, Тернопільського району, Тернопільської області вбачається, що навпаки захоплення частини проїзної дороги має місце з боку мешканців, чиї земельні ділянки розташовані навпроти земельних ділянок відповідачів, оскільки електричні стовпи знаходяться за огорожею цих ділянок.

Третя особа-голова обласної спілки садівничих товариств ОСОБА_5 у судове засідання не з»явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи належно повідомлявся.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що відповідачі під час огородження своїх земельних ділянок, які розташовані у садівничому товаристві «Локомотив», зайняли частину внутрішньої проїзної дороги, в результаті чого проїзд звузився до 3 метрів. Через те, що дорога надто вузька, це спричиняє незручності іншим членам товариства, заважає проїзду пожежних автомобілів.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він, як і відповідачі, теж є членом садівничого товариства «Локомотив». Вказав, що особисто звертався до відповідачів, коли вони огороджували свої земельні ділянки і насаджували дерева за їх межами, захопивши частину проїзної дороги. Також повідомив, що у товаристві були проведені збори, на яких члени товариства проголосували за те, що відповідачі усунули допущені порушення та відновили проїзд, який значно звузився, що заважає руху автотранспорту.

Заслухавши пояснення сторін,свідків, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

ОСОБА_8 з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено судом, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є членами садівничого товариства «Локомотив», що знаходиться у с. Ступки, Тернопільського району, Тернопільської області.

У відповідності до довідки державного комітету статистики №22-197 від 21.08.2000 року садівниче товариство «Локомотив» має статус юридичної особи, за своєю організаційно-правовою формою відноситься до громадських організацій та фінансується за рахунок членських внесків.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 28.10.1997 року ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка для садівництва площею 0,057 га, що розташована на території Ступківської сільської ради та межує із земельними ділянками №32 ОСОБА_9, №18 ОСОБА_10, №20 ОСОБА_3 та землями садівничого товариства «Локомотив-2».

ОСОБА_8 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №4926911 від 15.06.2013 року ОСОБА_3 належить на праві приватної власності земельна ділянка, що розташована на території Ступківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер::01:001:0899.

Як зазначено у довідці, що видана правлінням садівничого товариства «Локомотив» 21.09.2017 року, за ОСОБА_3 закріплена земельна ділянка для садівництва площею 0,56 га згідно з планом, що розташована на території Ступківської сільської ради.

Із виписки з протоколу звітно-виборних зборів садівничого товариства «Локомотив» від 09.07.2015 року вбачається, що на зборах було розглянуто скарги членів товариства щодо самовільного захоплення частини дороги членами товариства ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що перешкоджає проїзду та зобов»язано відповідачів прибрати з проїзної частини дороги огорожу відповідно до плану розподілу ділянок.

Як зазначено в акті обстеження земельного масиву садівничого товариства «Локомотив» від 20.07.2016 року, за результатами проведення перевірки санітарного стану і стану дотримання статутних та містобудівних нормативів комісія в складі голови обласної спілки садівницьких товариств, громадського інспектора екологічної служби ОСОБА_5, голови агрокомісії обласної спілки ОСОБА_11, в присутності голови правління товариства ОСОБА_1 виявила ряд порушень та встановила, зокрема, що члени товариства власники земельних ділянок №19 ОСОБА_2 та №20 ОСОБА_3 самовільно захопили частину проїзної дороги загального користування.

24.10.2016 року голова правління садівничого товариства «Локомотив» ОСОБА_1 направив лист до голови правління Тернопільської обласної спілки садівницьких товариств ОСОБА_5 в якому повідомив, що акт перевірки від 20.07.2016 року доведено до відома членів товариства, однак члени товариства ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_13 проігнорували відмічені в акті зауваження щодо звільнення самозахопленої проїзної частини дороги.

Із витягу з протоколу засідання правління обласної спілки садівницьких товариств від 15.11.2016 року вбачається, що на засіданні були присутні відповідачі члени садівничого товариства «Локомтив» ОСОБА_2, ОСОБА_3, які заперечили факт самовільного захоплення ними частини проїзної частини дороги загального користування у товаристві.

18.08.2017 року садівницьке товариство «Локомотив» направило відповідачам попередження про звільнення самозахопленої частини проїзної дороги, та попередило, що у випадку невиконання вказаних вимог, звернеться з позовом до суду.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю фізичних і юридичних осіб гарантується в конституційному порядку. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

ОСОБА_8 із частиною 1 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Відповідно до частини 2 ст.158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

ОСОБА_8 з частиною 2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Тобто, порушення, невизнання або оспорювання права власності або права користування на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу, передбаченого ст.152 ЗК України. Усунення будь-яких порушень прав особи на землю може бути застосовано судом у разі встановлення, що таке порушення мало місце, в чому саме полягає таке порушення та якими доказами це підтверджується.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пункту 4 частини 3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

ОСОБА_8 із частиною 1 ст. 82, частиною 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та несе ризики настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов»язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України- частина 7 ст.81 ЦПК України.

ОСОБА_8 із частиною 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

Відповідно до приписів ст.89 ЦПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем в обгрунтування заявлених позовних вимог надано суду протоколи засідань садівничого товариства «Локомотив», акт обстеження земельного масиву товариства та матеріали фотофіксації проїзної частини дороги загального користування, що проходить повз земельні ділянки відповідачів.

Відповідачами на підтвердження поданих заперечень представлено суду кадастровий план земельної ділянки ОСОБА_2, викопіювання із кадастрової карти Ступківської сільської ради, з посиланням на те, що координатні точки існуючої ділянки ОСОБА_2 співпадають із точками, що відзначені при приватизації цієї ділянки та схему розташування ліній опори електропередач на території садівничого товариства «Локомотив», відповідно до якої стовпи електроопор знаходяться на території земельних ділянок, що розташовані напроти ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Разом з тим, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутня інформація про технічні характеристики та фактичні розміри існуючої на даний час проїзної дороги загального користування, що проходить повз земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, акти обстежень та замірів спірної ділянки дороги та земельних ділянок відповідачів, а з наданих сторонами доказів неможливо з»ясувати чи відповідають розміри земельних ділянок, що перебувають у фактичному користуванні відповідачів, розмірам ділянок, що були передані їм на праві власності, чи має місце самовільне захоплення відповідачами частини проїзної дороги загального користування шляхом перенесення своєї огорожі та насадження дерев і кущів поза межами належних їх на праві власності земельних ділянок та чи дійсно це призвело до звуження допустимої ширини проїзду та створення перешкод іншим членам товариства.

Враховуючи те, що вирішення спору, що виник між сторонами, потребує спеціальних знань у галузі землеустрою, тобто у галузі іншій, ніж право, судом, з метою забезпечення дотримання принципу змагальності, у відповідності до частини 5 ст.12 ЦПК України роз'яснено позивачу право на звернення до суду із клопотанням про призначення земельно-технічної експертизи, однак позивач від проведення вказаної експертизи відмовився у категоричній формі.

Відповідачі та їх представник категорично не погодились проводити оплату експертизи за власний рахунок, вказавши на те, що із позовом до суду звернулось садівниче товариство «Локомотив», а тому останнє зобов»язане довести обставини на які посилається у позові, у тому числі провести оплату експертизи.

Відповідно до вимог ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з»ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Як зазначено у ст.263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до принципу диспозитивності суд не має права самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору, крім випадків передбачених Цивільним процесуальним кодексом, в той час як позивач не скористався своїм правом заявити клопотання про призначення земельно-технічної експертизи, на пропозицію суду провести оплату експертизи у категоричній формі відмовився та не подав належних та достатніх доказів, що підтверджують факт самовільного захоплення відповідачами частини проїзної дороги загального користування у садівничому товаристві «Локомотив». Відмову позивача оплатити проведення земельно-технічної експертизи суд вважає ухиленням від участі у експертизі, що робить неможливим її проведення, а тому суд відповідно до положень ст.109 ЦПК України не визнає факту захоплення відповідачами частини проїзної дороги загального користування за його недоведеністю.

За вказаних обставин суд вважає, що факт захоплення відповідачами частини проїзної дороги загального користування повинен доводитись відповідним висновком експерта, оскільки вирішення виниклого між сторонами спору потребує спеціальних знань у галузі землеустрою. Оскільки позивач ухилився від участі у проведенні земельно-технічної експертизи, не погодившись її оплатити, в той час як обов»язок доказування обставин позову покладається саме на позивача у справі, а тому суд вважає, що садівниче товариство «Локомотив» не довело належними та достатніми доказами факту захоплення відповідачами частини проїзної дороги у товаристві, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 133, 223, 263, 265, 352, 354 ЦПК України , ч.1 ст.386, ст.391 ЦК України, ч.2 ст.152, ч.2 ст.158 ЗК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог садівничого товариства «Локомотив» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з участю третьої особи голови обласної спілки садівничих товариств ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні проїзною дорогою шляхом зобовязання перенести самочинно збудовані паркани та посаджені дерева на дорозі для відновлення ширини проїзної дороги відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_14