КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 756/8631/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Жук М.В.
провадження №22-ц/824/2672/2018 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі Задорожній О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року у складі судді Жука М.В. у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, посилаючись на те, що у нього на виконанні є виконавче провадження №АСВП:55954479 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом міста Києва по справі №2/756/489/16 від 03.03.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 4 915 345 грн. 73 коп. боргу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що будь-яких дій боржником на виконання вимог не здійснено, судове рішення до теперішнього часу боржником не виконано, він ухиляється від явки до приватного виконавця та від сплати боргу, неодноразово виїжджав за межі України, і тому вважав, що потрібно вжити заходів та обмежити боржника у праві виїзду за кордон до належного виконання ним відповідних зобов'язань.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань за рішенням Оболонського районного суду міста Києва №2/756/489/16 від 03.03.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 4 116 613 грн. 09 коп. боргу.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні подання приватного виконавця.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішеннями у виконавчому провадженні.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. є виконавчий лист №2/756/489/16 від 03.03.2018 року, виданий Оболонським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 4 915 345 грн. 73 коп. боргу, на підставі чого відкрито виконавче провадження за №55954479.

Як вбачається з поштових відправлень, ОСОБА_2 особисто отримував кореспонденцію від приватного виконавця щодо відкритого відносно нього виконавчого провадження за №55954479.

Постановами від 07.03.2018 року та від 27.03.2018 року приватним виконавцем накладено арешт на банківські рахунки.

Приватним виконавцем подано запити до державних органів, підприємств, установ, незалежно від форм власності та інших учасників виконавчого провадження для одержання інформації, необхідної для проведення виконавчих дій.

Відповідно до інформації з Головного управління Державної міграційної служби України, 22.03.2018 року ОСОБА_2 видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕН №437821.

Під час проведення виконавчих дій було здійснено арешт та подальша реалізація майна через прилюдні електроні торги, в результаті чого, було часткове погашення боргу в сумі 791 400 грн. 30 коп.

Також встановлено, що боржник, підписавши заяву щодо недопущення звернення стягнення на нерухоме майно, яке перебуває у спільній сумісній власності, а саме земельної ділянки, яка належить членам правління Фермерського господарства «Бджолине», свідчить про обізнаність ОСОБА_2 про відкрите виконавче провадження щодо нього.

За інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_2 неодноразово у період від 17.03.2018 року до 29.03.2018 року перетинав державний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом

Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордону випадках, передбачених п.1-9 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України».

Згідно з п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Пунктом 2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» передбачено як підставу тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором з Україною.

Право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань.

Виходячи з наведеного, судом першої інстанції вірно зазначено і доведено в суді апеляційної інстанції те, що ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішеннями у виконавчому провадженні.

Про умисне ухилення від виконання зобов'язань свідчить непогашення ним боргу, а неодноразові поїздки ним за кордон свідчать про наявність у нього коштів для поїздок, а тому з метою забезпечення виконання ОСОБА_2Б судового рішення про стягнення з нього грошових коштів суд дійшов вірного висновку про задоволення подання приватного виконавця щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не свідчать про порушення судом норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.374, 375, 381 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: