Провадження №2/523/4596/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2018 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

при секретарі Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», за участю третьої особи без самостійних вимог Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами, в яких просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 23.11.2017р., реєстровий номер №22378, вчинений Приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_2, яким було запропоновано стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.03.2011р., укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 365 061,54 грн.

Вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй в кінці травня 2018р. від державного виконавця стало відомо про вчинення зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса, який вона вважає вчиненим незаконно і без підстав, за відсутності всіх необхідних документів, визначених Законом, якими підтверджується безспірність заборгованості. Крім того виконавчий напис було вчинено з порушенням строку, оскільки нарахована вимога щодо стягнення неустойки складає більше одного року, що вказує на порушення строків позовної давності. На думку позивача, враховуючи, що раніше з неї було стягнуто рішенням суду аналогічну заборгованість за кредитним договором, вчинений виконавчий напис вказує на подвійне стягнення заборгованості по одному і тому ж кредитному договору. Зважаючи на викладене позивач просить позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не зявився надіславши до суду заяву в якій підтримав предявлені позовні вимоги, просить розглянути справу у їх відсутність.

АТ КБ «Приват Банк» не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило.

Від приватного нотаріуса до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

За письмовою згодою представника позивача справу розглянуто в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

За приписами статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за змістом положення містяться у пункті 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості,

- з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису містить й Порядок (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік).

Пунктом 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями, нотаріусу необхідно надати: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення (прострочене зобов'язання боржника) та бути безспірним у розумінні вищеназваних нормативних актів.

Аналіз положень вищеназваних нормативних актів свідчить про те, що підставою для вчинення виконавчого напису за кредитним договором є надання нотаріусу документів, які не тільки передбачені Переліком за назвою, але й містять відомості, які є необхідними умовам вчинення виконавчого напису за статтею 88 Закону та пунктом 3.1 глави 16 розділ 2 Порядку.

Інакше нотаріус має право витребувати у стягувача інші документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису ( пункт 2.2 глави 16 розділ 2 Порядку).

Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (постанова Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі №6-887/цс17).

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості згідно з Переліком. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 (справа №466/6825/14ц).

Так, судом встановлено, що 21.03.2011р. ОСОБА_5 шляхом подачі заяви уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк», який змінив назву на АТ КБ «Приват Банк» кредитний договір (без номеру), за яким отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

В звязку з неналежним виконанням прийнятого на себе кредитного зобовязання рішенням Господарського суду Одеської області від 02.07.2014р., залишеного без змін ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 28.12.2017р., з ФОП ОСОБА_1 була стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 62500,00грн., заборгованість по процентам в розмірі 22070,21грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязання в розмірі 6535,86 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 6187,50грн.

З боку представника позивача суду надана ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.11.2018р., якою було відкрито касаційне провадження з приводу оскарження ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 28.12.2017р.

Матеріалами справи встановлено, що ФОП ОСОБА_1 14.02.2017р. припинила господарську діяльність, що підтверджується відомостями внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. В той же час припинення субєкта підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє її зобовязання за укладеними договорами, а залишаються за нею як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати (висновок викладений у постанові ВСУ від 04.12.2013р. справа №6-125цс13).

03.10.2017р. Банк направив ОСОБА_1 вимогу про повернення кредиту та сплату заборгованості, станом на 20.09.2017р., у розмірі заборгованості по тілу кредиту в розмірі 62500,00 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 145584,10грн., заборгованості з комісії у розмірі 28562,50грн., заборгованості з пені у розмірі 209489,78грн. встановивши строк - 5 календарних днів з дати відправлення такої письмової вимоги.

Відомостей про отримання позивачем вимоги Банку матеріали справи не містять.

23.11.2017 року Банк, згідно печатки про вхідну кореспонденцію, звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості в загальному розмірі 365061,54грн. В заяві зазначено строк, за який проводиться стягнення - з 21.03.2011р. по 20.09.2017р., при цьому стягнення пені Банк просив провести за період з 25.09.2015р. по 20.09.2017р.

До заяви додані: копія кредитного договору, засвідчена виписка з особового рахунку боржника, вимога про усунення порушень за кредитним договором.

23.11.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 був вчинений виконавчий напис нотаріуса за яким було запропоновано стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 365061,54грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 62500,00грн., заборгованість за відсотками у розмірі 145584,10грн., заборгованості з комісії у розмірі 28562,50грн., заборгованості з пені у розмірі 128414,95грн. за період з 25.09.2015р. по 20.09.2017р.

Разом з тим, заява позичальника про вчинення виконавчого напису нотаріуса є лише частиною кредитного договору.

Памятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг (в редакції, яка діяла станом на час отримання кредиту), діючі Тарифи, які є невідємною частиною кредитного договору та містять відомості про умови отримання кредитних коштів (процента ставка, комісія, умови нарахування неустойки тощо) нотаріусу не надавались.

При цьому положення пункту 6.2 глави 16 Порядку прямо передбачають, неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, лише за умови, що це передбачено умовами договору.

Не містять надані документи й відомостей про строк виконання основного зобов'язання - повне повернення кредитних коштів (строк дії картки).

Отже, відсутність інших, крім заяви, складових кредитного договору, які містили всі його істотні умови, вказує на наявність перешкод встановленню безспірності вимоги, як підстави вчинення виконавчого напису.

Не може вважатись наданий нотаріусу розрахунок випискою з рахунка боржника з відомостями, зазначеними у пункті 2 Переліку. До того ж розрахунок не містить відомостей про строки погашення заборгованості з відміткою стягувача про її непогашення.

Більш того, щомісячні нарахування з 21.03.2011р. виходять за межі трирічного строку, що також на думку суду перешкоджало вчиненню виконавчого напису.

Наявність оспорювання з боку ОСОБА_1 рішення суду від 02.07.2014р. в касаційному порядку, також підтверджує наявність перешкод у встановленні безспірності вимоги Банку на час вчинення виконавчого напису.

Таким чином, надані банком документи не відповідають вимогам пункту 2 Переліку, а тому вимога на суму 365061,54грн. не може вважатись безспірною, виконавчий напис від 23.11.2017р. - вчиненим у відповідності до глави 16 розділу 2 Порядку та статей 87,88 Закону.

Крім того, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі предявлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобовязання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів (висновок ВП ВСУ від 04.07.2018р. справа №310/11534/13-ц ).

Отже, з часу ухвалення господарським судом Одеської області рішення суду від 02.07.2014р. про повне стягнення заборгованості за кредитним договором Банк втратив право провадити нарахування процентів по кредитному договору укладеного з ОСОБА_1 Відтак сума процентів за користування кредитом, зазначена у виконавчому написі за період з 02.07.2014р. по 20.09.2017р. не може також вважатися безспірною.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Суд вважає, що з урахуванням рішення суду від 02.07.2014р., яке на даний час є чинним, вчинений виконавчий напис від 23.11.2017р. запровадив подвійне стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором, процентів, комісії за той же період, який був охоплений рішенням суду, а тому стягнення боргу за кредитним договором, як за рішенням суду так і за виконавчим написом нотаріуса свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Крім того, є безпідставним вчинення виконавчого напису за яким запропоновано проведення стягнення з ФОП ОСОБА_1, в той час коли вона припинила свою господарську діяльність, та на час видачі виконавчого напису мала статус фізичної особи, на що Банк звертав увагу нотаріуса у заяві.

На підставі зазначеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що предявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

З боку відповідача суду не надано жодного належного та допустимого доказу який би спростував доводи викладені позивачем.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,141,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 23.11.2017р., реєстровий номер 22378, про стягнення з ФОП ОСОБА_1, (іпн.), проживаюча за адресою: 65053, АДРЕСА_1, на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.03.2011р. у розмірі 365061,54грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 62500,00грн., заборгованість за відсотками у розмірі 145584,10грн., заборгованості з комісії у розмірі 28562,50грн., за період з 21.03.2011р. по 20.09.2017р., заборгованості з пені у розмірі 128414,95грн. за період з 25.09.2015р. по 20.09.2017р.та витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1), що проживає за адресою: 65053, АДРЕСА_1, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 27 листопада 2018р.

Суддя