Справа № 350/1884/18
Номер провадження 2/350/803/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Калиній Г.В.

з участю: секретаря судового засідання Юречко Т.Б.

позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2

представника відповідача Чекіт Г.П.

рорзглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Грабівської сільської ради про визнання незаконним і скасування рішення сесії сільської ради,

В С Т А Н О В И В :

04 жовтня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Грабівської сільської ради від 25 березня 2018 року про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,05 га.

Ухвалою від 05 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання.

13 листопада 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 вересня 2014 року позивачка шляхом укладення договору купівлі-продажу, придбала квартиру, загальною площею 40.4 метра квадратного, яка знаходиться по АДРЕСА_1. На даний час вона завершує ремонт та має намір перейти на проживання в цю квартиру. Дана квартира є однокімнатною, там нема ні водопостачання, ні теплопостачання, не влаштована також каналізація У зв'язку з цим вона звернутися в Грабівську сільську раду із проханням виділити земельну ділянку площею 0,05 га для обслуговування квартири, оскільки є необхідність у складуванні дров, влаштуванні туалету, розташування криниці та інших господарських споруд. Квартира знаходиться в селі і дані будівлі є необхідними. 25 березня 2018 року сесія Грабівської сільської ради відмовила їй у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування придбаної квартири мотивуючи тим, що земельна ділянка площею 0,10 га, прибудинкової території виділена власниці суміжної квартири. Таким чином, своїм рішенням, сільська рада позбавляє її права проживання в даній квартирі, оскільки без влаштування господарських будівель, жити у придбаній квартирі не можливо. Тому за захистом свого порушеного права вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Крім того доповнила, що прибудинкова територія має площу біля 0,20 га, а тому є можливість надати їй для обслуговування квартири 0.05 га землі.

Представник відповідача - сільський голова Чекіт Г.П., у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та пояснила, що дійсно позивачка є власником квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1. У квартирі відсутній туалет, водопостачання та опалення, а тому є необхідність у розміщенні відповідних господарських споруд на прибудинковій території. Можливість надати позивачці земельну ділянку для вказаних потреб існує, оскільки з ділянкою, наданою для обслуговування іншої квартири, межує земельна ділянка, частину якої можна надати позивачці для розміщення господарських споруд.

Вона, як представник сільської ради, не зовсім погоджується з прийнятим сесією рішенням, однак рішення прийняте колегіальним органом, а тому підлягає до виконання.

Вислухавши пояснення сторін, та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за змістом ст. 20 зазначеного кодексу, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 зазначеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка є власником квартири, що знаходиться у знаходиться у АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі - продажу від 16 вересня 2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 26871555 від 16 вересня 2014 року (а. с. 6. 7)

Позивачці відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування придбаної квартири у селі рабів по АДРЕСА_1 площею 0,05 га у зв'язку з тим, що земельну ділянку площею 0,10 га на прибудинковій території виділено власниці суміжної квартири, що підтверджується копією рішення чотирнадцятої сесії сьомого скликання Грабівської сільської ради від 25 березня 2018 року № 253-14/2018 (а. с. 5).

Статтею 14 Конституції України та статтею 1 Земельного кодексу України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частинами 6 - 9 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відмову позивачці у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування придбаної квартири, сільська рада мотивувала тим, що земельну ділянку площею 0,10 га на прибудинковій території виділено власниці суміжної квартири.

Проектними пропозиціями по розмежуванню земельної ділянки для обслуговування двоквартирного житлового будинку та адмінбудівлі ФАНу і Укрпошти по вул. Івана-Франка в с. Грабів (а. с. 17) підтверджено об'єктивну можливість надання позивачці земельної ділянки, необхідної їй для обслуговування квартири.

Отже оскаржуване рішення сесії Грабівської сільської ради від 25 березня 2018 року, яким позивачці відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування квартири порушує її права та охоронювані законом інтереси.

Відповідно до статті 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Отже судом встановлено, що оскаржуване рішення сільської ради не відповідає нормам Земельного кодексу України та порушує законні права та інтереси позивачки на приватизацію землі, тобто порушує їх право на землю. За таких обставин оскаржуване рішення Грабівської сільської ради слід визнати недійсним.

Керуючись статтями 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Грабівської сільської ради про визнання незаконним і скасування рішення сесії сільської ради задовольнити.

Визнати незаконним і скасувати рішення Грабівської сільської ради від 25 березня 2018 року про відмову ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці АДРЕСА_2, Рожнятівського району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,05 га для обслуговування квартири.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 30 листопада 2018 року

Суддя Г.В. Калиній