Справа №336/5613/14-ц
Провадження №2/336/167/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі судді Жупанової І.Б., за участі секретаря Падалка А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 336/5613/14-ц пр. № 2/336/167/2018 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, за участі представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача 23.07.2014 в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.12.2007 між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Запоріжжі, правонаступником якого є ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», укладений кредитний договір №75207С6/142 на суму 70 000,00 дол. США. Погашення кредитної заборгованості має здійснюватись відповідачем з 1 по 15 число кожного місяця відповідно до умов договору (п.п.2.4.1, 2.5.1) та графіку погашення, наведеного у додатку № 1 до цього договору. Проценти за користування кредитом згідно з п. 2.2.1 Кредитного договору встановлені за формулою Libor 12m+7,10 %, але не менше 12,50 % річних.

Крім того, 27.09.2010 між банком та відповідачами - ОСОБА_1, ОСОБА_2 укладений договір поруки №7510Р2, відповідно до умов якого (п.3.1) поручитель зобов'язується перед банком відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, а також відшкодувати витрати, що будуть визначатися на момент фактичного задоволення. Згідно з п. 4.4 Договору поруки поручитель зобов'язаний у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання та/або в разі виникнення у банку права вимагати обов'язкового дострокового виконання основного зобов'язання погасити, без будь-яких заперечень, заборгованість позичальника у повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання основного зобов'язання, інші понесені витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання основного зобов'язання.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору (порушення строків оплати основного боргу та процентів) позивач неодноразово направляв йому листи з повідомленнями про наявність порушень, з проханням про їх усунення. Відповідач не задовольнив прохання про усунення порушень, тому позивач направив на адресу відповідачів вимогу-повідомлення про повернення кредиту №075-13/1447 від 18.06.2014. Згідно з п.п. 2.6.2, 4.1.1, 4.2 Кредитного договору та п. 4.4. Договору поруки позивач вимагав дострокової сплати солідарними боржниками непогашеної частини кредиту, нарахованих процентів, також інших платежів за Кредитним договором протягом 60 календарних днів з дати отримання Вимоги-повідомлення. Відповідач та поручитель цю вимогу отримувати відмовились та залишили її без задоволення.

За змістом позовної заяви пеня за кожний день прострочки повернення кредиту або сплати процентів за кредитом відповідно до ст. 611 ЦК України та п. 2.4.2 Кредитного договору нараховується у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Під час судового розгляду справи 12.02.2018 представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог відповідно до п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України у зв'язку з донарахуванням суми процентів за користування кредитом за Кредитним договором №75207С6/142 від 06.12.2007.

Станом на 05.02.2018 прострочена заборгованість за вказаним Кредитним договором становить 78 687,98 дол. США та 49 599,79 гривень, яка складається з:

-59 004, 38 дол. США - заборгованість за кредитом;

-10 858,00 дол. США - заборгованість по процентам за період з 01.01.2014 по 31.01.2018;

-1 606,61 дол. США - пеня за порушення строків сплати основного боргу за період з 26.02.2014 по 14.08.2014, що станом на 05.02.2018 складає 44 803,76 гривень в еквіваленті в національній валюті (за курсом НБУ 27,887139 гривень за 1 дол. США);

-171,98 дол. США - пеня за порушення строків сплати процентів за період з 26.02.2014 по 14.08.2014, що станом на 05.02.2018 складає 4 796,03 гривень в еквіваленті в національній валюті (за курсом НБУ 27,887139 гривень за 1 дол. США);

-8 825,60 дол. США - розмір штрафних санкцій.

Зауважує позивач й на тому, що відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з 01.08.2015 по теперішній час проценти за користування кредитом ОСОБА_1 не нараховуються.

З підстав, передбачених ст.ст. 526, 530, 589, 590, 610-612, 625, 1048, 1054 ЦК України, представник позивача просить задовольнити позов в повному обсязі, стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором №75207С6/142 від 06.12.2007 у сумі 78 687,98 дол. США та 49 599,79 гривень на рахунок НОМЕР_3 в АТ «Укрексімбанк», МФО 322313, , а також судовий збір в сумі 3 654,00 гривень на рахунок НОМЕР_3 в АТ «Укрексімбанк», МФО 322313, .

Під час розгляду цивільної справи 21.11.2017 надійшли заперечення від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4, за змістом яких він просить відмовити в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 в повному обсязі у зв'язку з припиненням договору поруки.

В обґрунтування заперечень зазначає, із посиланням на п. 4.4 Договору поруки №7510Р2, укладеного 27.09.2010 між банком та ОСОБА_2, що, оскільки позичальник ОСОБА_1 станом на 24.05.2011 не оформив земельну ділянку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, буд.269, не вніс зміни до іпотечного договору, на підставі п.п. 4.1, 4.2 Кредитного договору №75207С6/142 від 06.12.2007 у Банку виникло право вимоги дострокового виконання основного зобов'язання. Відповідно, згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України у разі, якщо строк закінчення договору поруки не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців не пред'явить вимоги до поручителя. Також, вважає, що п. 7.4 Договору поруки про його дію до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитором не може розглядатись як установлення строку дії поруки, оскільки не відповідає ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями. Отже, оскільки позивач звернувся до суду 23.06.2014, тобто після спливу 6-місячного строку від настання події невиконання зобов'язань ОСОБА_1 та виникнення права вимоги про дострокове їх виконання позичальником, позовні вимоги до ОСОБА_2 внаслідок припинення дії Договору поруки задоволенню не підлягають.

Зустрічної позовної заяви подано не було.

12.02.2018 року до матеріалів справи надійшла відповідь на заперечення відповідача від 21.11.2017, згідно з яким позивач не визнає обставини, викладені у запереченнях, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а доводи, викладені в них, - такими, що повністю спростовуються доказами у справі.

Так, як зазначено у відповіді, п. 7.4 Договору поруки не свідчить про те, що припинення поруки після повного виконання основного зобов'язання є строком в розумінні ст. 251, ч.4 ст. 559 ЦК України.

Представник позивача наголошує, що письмові вимоги банку про повернення кредиту у зв'язку із невиконанням умов договору (порушенням сплати основного боргу та процентів) залишені без задоволення, кінцевий строк повернення кредиту змінився саме внаслідок їх порушення (60 календарних днів з дня отримання письмової вимоги-повідомлення від 18.06.2014). Оскільки позивач звернувся до суду 23.07.2014 року, строк, встановлений ч.4 ст. 559 ЦК України, дотримано.

Як зауважує представник позивача у відповіді, невнесення відповідачем ОСОБА_1 змін до іпотечного договору, яке мало місце 24.05.2011, та відповідне право пред'явлення позивачем вимоги про дострокове виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором не є обов'язком Банку.

Інших заяв по суті справи подано сторонами не було.

13.10.2014 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя ухвалено заочне рішення у цивільній справі, яким позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований: АДРЕСА_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована та проживає: АДРЕСА_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», що знаходиться за адресою: 69095, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 111-а заборгованість за кредитним договором № 75207С6/142 від 06.12.2007 року у розмірі 73657,16 дол. США на рахунок № 373916375 в Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Запоріжжі, МФО 313979, , а також судовий збір в сумі 3654,00 гривень на рахунок № 373916375 в Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Запоріжжі, МФО 313979, .

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 03.04.2017, прийнятої до провадження на підставі ухвали судді Артемової Л.Г. від 18.05.2017, ухвалою суду від 31.07.2017 скасовано заочне рішення по цивільній справі №336/5613/14-ц, пр.2/336/2580/2014 від 13.10.2014, призначено справу до розгляду в загальному порядку у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою судді Жупанової І.Б. від 16.01.2018 справу, передану для розгляду 11.01.2018, прийнято до провадження судді.

Ухвалою суду від 12.02.2018 призначено у справі підготовче засідання, запропоновано відповідачу подати в строк до 05.03.2018 відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, заяви свідків,що підтверджують заперечення проти позову.

Ухвалою суду від 19.04.2018 закрито підготовче провадження у справі, розпочато розгляд по суті та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні із викликом сторін.

Ухвалою суду від 05.11.2018 задоволено клопотання представника відповідача адвоката ОСОБА_4 про витребування доказів, виконану стороною позивача 21.11.2018, що підтверджено матеріалами справи.

В судовому засіданні 28.11.2018 представник позивача ОСОБА_3, представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4 надали пояснення, що відповідають наведеним у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог, запереченнях та відповіді на відзив (заперечення). Представник позивача просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі, а представник відповідачки - відмовити в частині позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2

Крім того, представник позивача пояснила, що в період з 01.08.2015 проценти за користування кредитом боржнику не нараховувались. Ця дата пов'язана із датою набуття чинності контрактом відповідача ОСОБА_1, як військовослужбовцем, із Міністерством оборони України. Крім того, згідно з поясненнями ОСОБА_3, нарахування кожного з платежів за кредитним договором здійснювалось за періоди, які відповідають календарному місяцю, у якому, згідно з умовами вказаного договору та додаткових угод, укладених із ОСОБА_1, виникло певне зобов'язання або пеня, штрафні санкції. Нарахування заборгованості за конкретно визначену кількість календарних днів у місяці здійснити неможливо, враховуючи програмне забезпечення, яке використовується банківською установою.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засідання присутній не був, відзиву на позовну заяву не надіслав, утримується під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі. Своїм правом на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, роз'ясненим неодноразово у листах суду, передбаченим ст. 212 ЦПК України, ОСОБА_1 не скористався. Копії ухвали суду від 12.02.2018, заяви представника ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про збільшення позовних вимог та листів, надісланих на адресу ізолятору, завчасно отримав, що підтверджено відповідними письмовими повідомленнями.

Так, відповідач ОСОБА_1 обізнаний про перебування цивільної справи в провадженні суду, повідомлений про проведення судових засідань, в тому числі, судового засідання, призначеного на 28.11.2018, про свою участь у ньому в режимі відеоконференції не заявив, тому суд вважає за необхідне розглянути справу за його відсутності, вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

З урахуванням змісту ч.2 ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів, справа розглядається в загальному порядку.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково.

Предметом позову є солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором №75207С6/142, укладеним 06.12.2007 між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі заступника керуючого філією ВАТ «Укрексімбанк» в м. Запоріжжі Гноянкою Ф.П., правонаступником якого є ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», забезпеченим порукою на підставі договору поруки №7510Р2, укладеного 27.09.2010 між позивачем в особі заступника керуючого філією АТ «Укрексімбанк» в м. Запоріжжі Гноянки Ф.П. та ОСОБА_2, ОСОБА_1.

Підставою звернення позивача до суду стало невиконання позичальником ОСОБА_1 умов Кредитного договору від 06.12.2007, а саме порушення строків сплати основного боргу та процентів за користування кредитом.

Судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 28.11.2007 (т.с.1, а.с.54) 06.12.2007 між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі заступника керуючого філією ВАТ «Укрексімбанк» в м. Запоріжжі Гноянки Ф.П., та ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, укладено кредитний договір №75207С6/142 (т.с.1 а.с.4-7).

Найменування Банку змінене на ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», що підтверджується додатковою угодою №2 від 14.09.2009 до Кредитного договору (т.с.1 а.с.22) та не заперечується сторонами.

Відповідно до п. 2.1.1 Кредитного договору на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання Банк надає позичальнику кредит у сумі 70 000,00 дол. США з кінцевою датою погашення 03.12.2032 для оплати придбаного нерухомого майна (житловий будинок загальною площею 103,5 кв.м.).

Згідно з п. 3 додаткової угоди №75207С-8 від 06.01.2012 до Кредитного договору № 75207С6/142 від 06.12.2007 (т.с.1 а.с.47) позичальник щомісячно сплачуватиме Банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: Libor (12m) +7,10 %, але не менше 12,50 % річних. З 06.01.2012 по 31.12.2013 включно позичальник щомісячно сплачуватиме Банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту в розмірі річної процентної ставки 8,00 % річних. За змістом п. 1.1 Кредитного договору Libor (12m) є базовою ставкою для доларів США, яка встановлюється відповідно на період з 01.08 по 31.07 кожного п'ятого року дії договору, на дату укладання становить 5,39563 процентів річних.

У разі порушення/невиконання позичальником кожної з нижчевикладених умов цього договору, Банк має право застосувати до позичальника штрафні санкції у вигляді сплати останнім на користь Банку грошової суми, що обчислюється у процентах від суми кредиту, визначеної п. 2.1.1 цього договору, а саме: за порушення/невиконання підпункту 2.8.3 договору (щодо страхування предмету іпотеки) - у розмірі 0,01 % від суми кредиту за кожний календарний день порушення/невиконання; за порушення/невиконання підпункту 2.8.4 договору (щодо особистого страхування працездатності) - у розмірі 0,01 % від суми кредиту за кожний календарний день порушення/невиконання; за нездійснення у встановлені строки державної реєстрації майна, що передається у забезпечення за кредитом відповідно до підпункту 2.8.1 цього договору, ненадання до банку документальних доказів її вчинення та не укладення додаткового до іпотечного договору - у розмірі 0,012 % від суми кредиту за кожний календарний день порушення/невиконання; за порушення/невиконання будь-якої з умов підпункту 3.3.2 договору (щодо надання анкети та документів про доходи) - у розмірі 0,01 % від суми кредиту за кожний календарний день порушення/невиконання.

Також, згідно з вказаним пунктом додаткової угоди, у разі невнесення до 01.07.2011 змін до іпотечного договору №75207Z5 від 06.12.2007, як це визначено п.3.1.1.8 цього договору Банк має право застосувати до Позичальника штрафні санкції у вигляді сплати останнім на користь банку грошової суми, що обчислюється у процентах від суми кредиту, визначеної п. 2.1.1 цього договору, а саме у розмірі 0,012 % від суми кредиту за кожний календарний день порушення/невиконання (т.с.1 а.с.47).

Крім того, відповідно до п.п. 2.3.1, 2.3.2 Кредитного договору кредит видається позичальнику шляхом видачі готівкових коштів через касу Банку.

Сторонами визнається та не потребує доказуванню відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України та обставина, що Банком видано, а Позичальником отримано кредит в сумі 70 000 дол. США в готівковій формі через касу Банку на виконання умов Кредитного договору, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини або добровільності її визнання.

За умовами Кредитного договору, а саме, п.2.1.2, за рахунок власних коштів Позичальник сплатив за придбання нерухомого майна (житловий будинок загально площею 103,5 кв.м.) авансовий платіж у сумі 19 000,00 дол. США та надав Банку документальне підтвердження цього платежу - договір купівлі-продажу.

Згідно з п. 5.2 Кредитного договору, у разі невиконання зобов'язань за цим договором Позичальник сплачує Банку пеню, передбачену цим договором (т.с.1 а.с.5).

П.п. 2.4.1, 2.4.2, 2.5.1 Кредитного договору (а.с.5) та п. 2 додаткової угоди № 75207С6-2 від 15.03.2010 до кредитного договору (т.с.1 а.с.31) врегульовано, що позичальник зобов'язаний погасити кредит на рахунок, вказаний у підпункті 2.3.1 цього договору, в строк, зазначений у п. 2.1 цього договору. Погашення кредиту позичальник повинен здійснювати у валюті кредиту у строки та у сумах, визначених графіком погашення кредиту за договором. Строки, передбачені графіком погашення кредиту за договором, є обов'язковими для виконання позичальником. У разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку погашення кредиту за договором, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день платежу, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом включно, процентами та платежами за цим договором у повному обсязі. Позичальник сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному у підпункті 2.2.1 цього договору, у валюті кредиту. Такі проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по 25 число кожного місяця.

Згідно з п.п. 2.8.1, 2.8.3, 2.8.4, 2.8.6 Кредитного договору забезпеченням зобов'язань позичальника за цим договором є іпотека майна, а саме: житлового будинку загальною площею 103,5 кв.м., про що укладається відповідний іпотечний договір. Не пізніше 10 календарних днів після дати надання кредиту позичальник зобов'язаний надати банку страховий поліс та/або договір страхування предмета іпотеки. Протягом дії цього договору позичальник зобов'язаний забезпечити страхування предмета іпотеки за свій рахунок в інтересах банку та вчасно сплачувати страхові внески за власний рахунок. До дати надання кредиту позичальник зобов'язаний надати банку страховий поліс та/або договір особистого страхування працездатності на весь період дії цього договору на суму заборгованості за кредитом (включаючи нараховані проценти за один рік). Протягом дії цього договору позичальник зобов'язаний забезпечити особисте страхування працездатності та вчасно сплачувати страхові внески за власний рахунок. У разі порушення позичальником обов'язків щодо страхування предмету іпотеки та договором особистого страхування банк вправі вимагати дострокового погашення заборгованості за договором.

Строк укладення договору страхування житлового будинку та особистої працездатності визначений додатковою угодою №75207С-8 від 06.01.2012 до Кредитного договору №75207С6/142 від 06.12.2007 (п. 5, т.с.1 а.с.47), так, до 01.02.2012 Позичальник має надати підтверджуючі документи Банку.

Судом встановлено, що в забезпечення виконання всіх зобов'язань за кредитним договором 27.09.2010 між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (Поручитель) укладений Договір поруки №7510Р2 (т.с.1 а.с.52-53).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 4.4 Договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання Позичальником, а також будь-якими спадкоємцями Позичальника, основного зобов'язання, а також відшкодувати витрати, що будуть визначатися на момент фактичного задоволення, в т.ч. суму кредитів, проценти, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання основного зобов'язання, інші понесені витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання основного зобов'язання. У випадку невиконання Позичальником, або спадкоємцями Позичальника, основного зобов'язання, передбаченого відповідними положеннями Кредитного договору, Кредитор має право вимагати виконання цього зобов'язання у Поручителя та/або Позичальника, як у солідарних боржників. Поручитель зобов'язаний у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником основного зобов'язання та/або в разі виникнення у Кредитора права вимагати обов'язкового дострокового виконання основного зобов'язання погасити, без будь-яких заперечень, заборгованість Позичальника перед Кредитором у повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання основного зобов'язання, інші понесені витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання основного зобов'язання (т.с.1 а.с. 52).

П. 4.2.1 Кредитного договору врегульовано, що одночасно із виникненням події невиконання зобов'язань, зазначеної у п. 4.1 цього договору, у Банку виникає право вимоги дострокового виконання Позичальником зобов'язань (т.с.1 а.с.7).

Відповідно до п. 2.6.2 кредитного договору Позичальник зобов'язаний здійснити дострокове погашення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом, комісії, зборів та інших належних до сплати платежів за договором протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку про таке дострокове погашення, зокрема, в разі невиконання будь-якого зобов'язання за Кредитним договором (т.с.1 а.с.5).

Позивачем на адресу відповідачів направлена вимога-повідомлення про повернення кредиту № 075-13/1447 від 18.06.2014 (т.с.1 а.с.55), за змістом якої на час складення вимоги Позичальником порушено п.п. 2.8.3, 2.8.4, 3.1.1.8 Кредитного договору, не сплачено штрафні санкції, передбачені п. 2.2.1 Кредитного договору та пеню.

Так, Банк скористався своїм правом вимоги дострокового виконання основного зобов'язання відповідно до п. 4.2.1 Кредитного договору.

На підставі п.п. 2.6.2, 4.1.1, 4.1.2, 4.2 договору Банк вимагає дострокової сплати Позичальником та/або Поручителем непогашеної частини кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом, інших платежів за Кредитним договором протягом 60 календарних днів з дати отримання цієї вимоги. Відповідач та поручитель цю вимогу отримувати відмовились та залишили її без задоволення (т.с. 1 а.с.58-60).

Як зазначає позивач, у зв'язку із невиконанням ОСОБА_1 вказаних зобов'язань за Кредитним договором відповідно до графіку погашення кредиту в останній редакції (п. 4.1.1. - порушення строків сплати платежів по погашенню тіла кредиту та процентів) (т.с.1 а.с.6, 48-50) станом на 05.02.2018 року прострочена заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 78 687,98 дол. США та 49 599,79 гривень, яка складається з:

-59 004, 38 дол. США - заборгованість за кредитом;

-10 858,00 дол. США - заборгованість по процентам за період з 01.01.2014 по 31.01.2018, з урахуванням сплачених в сумі 963,90 дол. США (при цьому, проценти з 01.08.2015 не нараховувались);

-1 606,61 дол. США - пеня за порушення строків сплати основного боргу за період з 26.02.2014 по 14.08.2014, що станом на 05.02.2018 складає 44 803,76 гривень в еквіваленті в національній валюті (за курсом НБУ 27,887139 гривень за 1 дол. США);

-171,98 дол. США - пеня за порушення строків сплати процентів за період з 26.02.2014 по 14.08.2014, що станом на 05.02.2018 складає 4 796,03 гривень в еквіваленті в національній валюті (за курсом НБУ 27,887139 гривень за 1 дол. США);

-8 825,60 дол. США - розмір штрафних санкцій, а саме, - за невнесення до 01.07.2011 року змін до Іпотечного договору №75207Z5 від 06.12.2007 (надання позивачу земельної ділянки в іпотеку ) - в сумі 3 309,60 дол. США, за невиконання зобов'язань по страхуванню Предмету іпотеки - в сумі 2 758,00 дол. США, за невиконання зобов'язань по особистому страхуванню працездатності - в сумі 2 758,00 дол. США) (додаткова угода №75207С6-8 від 06.01.2012, т.с.1. а.с.47 та т.с.2 а.с.40-46).

Період нарахування штрафних санкцій, здійснений Банком, - з 17.07.2013 по 14.08.2014, що видно з заяви про збільшення позовних вимог та розрахунку заборгованості до неї.

При цьому, комісія за управління кредитом, яка передбачалась п. 2.2.2 Кредитного договору, не нараховувалась Банком на підставі додаткової угоди №75207С6-1 до Кредитного договору від 15.02.2010, пунктом 1 якої виключено п. 2.2.2 Кредитного договору.

Втім, дослідивши наявні докази на підтвердження заборгованості за Кредитним договором, задовольняючи позов частково, суд виходить з таких норм чинного законодавства.

Суд застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови та строки виконання зобов'язань учасниками цивільних правовідносин, а саме ст.ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України.

Крім того, на дані правовідносини, які виникають за кредитним договором, укладеним між банком (кредитодавцем) та позичальником, про надання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах, встановлених договором, поширюються положення ст.ст. 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України.

На правовідносини між поручителем та кредитором розповсюджуються положення ст.ст. 553, 554 ЦК України. Зокрема, за змістом ч. ч.1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитом як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Також на правовідносини сторін поширюється зміст ч.1 ст. 543 ЦК України, якою передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч.1 статті 611 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, наданим розрахунком в повній мірі підтверджено наявність простроченої заборгованості за кредитом у сумі 59 004, 38 дол. США (фіксована сума з часу надіслання вимоги-повідомлення від 17.06.2014), що підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. Наданим розрахунком підтверджено, що останній платіж в рахунок вказаної суми здійснений боржником 31.01.2014, тобто зазначена судом сума заборгованості відповідає дійсності, не оспорюється сторонами.

Щодо доводів відповідача в частині застосування положень ч.4 ст. 559 ЦК України, суд виходить з такого.

Згідно із ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст. 251 та ч.2 ст. 252 ЦК України).

З Договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова Договору поруки (пункт 7.4, т.с.1 а.с. 53) про припинення його дії після повного виконання основного зобов'язання за Кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення її дії, оскільки не відповідає ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК України.

Тому, слід застосувати норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При цьому, строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки (постанова Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 727/7077/15-ц). Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців).

Так, у даному випадку, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за Кредитним договором Банк відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України та умов Кредитного договору використав право достроково вимагати солідарного стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за Кредитним договором, надіславши 18.06.2014 вимогу-повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів, змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання.

В разі, якщо кредитор змінює на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч.4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати (постанова ВСУ від 11 листопада 2015 року у справі №6-2056цс15).

Із врахуванням дати надіслання листа-вимоги (18.06.2014), визначеного п. 2.6.2 Кредитного договору строку, дати звернення позивача до суду (23.07.2014) із позовом, перебіг шестимісячного строку для пред'явлення Банком вимог до поручителя не закінчився.

У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена ч.1 ст. 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту, - 60 календарних днів з дня її отримання. При цьому, строк дії договору змінився з 60-того дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв'язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Якщо рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконано боржником, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. (Постанова Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 127/1544/17).

Посилання ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на те, що передбачений умовами кредитного договору розмір процентів та пені нараховуються за прострочення виконання зобов'язання і після спливу строку дії кредитного договору, до повного виконання ОСОБА_1 зобов'язань, не ґрунтуються на умовах кредитного договору та вимогах закону. Такий висновок суду відповідає правовому висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18).

При цьому, невнесення ОСОБА_1 змін до іпотечного договору, яке мало місце 24.05.2011, не зумовлює зміну дати виконання основного зобов'язання та строку дії Договору поруки, оскільки пред'явлення позивачем вимоги про дострокове виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором є правом, а не обов'язком Банку.

Оскільки після спливу строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати проценти та пеню за кредитом, то вимога позивача про стягнення таких процентів після 31.08.2014 (60-тий день після 02.07.2018 - день відмітки відділення поштового зв'язку про невручення вимоги-повідомлення від 18.06.2014, т.с.1, а.с.57-60), - є безпідставною.

Але, стосовно періодів нарахування Банком процентів та неустойки за Кредитним договором, судом також встановлено таке.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Законом України від 20.05.2014 № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18.03.2014 і триває по теперішній час. У справі, що розглядається, нарахування процентів боржнику-військовослужбовцю, як особі, на яку розповсюджується дія вказаних вище нормативно-правових актів, що не заперечується Банком, здійснювалось до 01.08.2015, тобто до дати набрання чинності контракту ОСОБА_1 із Міністерством оборони України, а неустойки (пені та штрафів), - до 14.08.2014 відповідно, що видно з наданих розрахунків (т.с.2 а.с.43-46). При цьому, копії контракту позивачем суду не надано.

Поняття неустойки (пені та штрафу), підстави виникнення права на неї, а також предмет неустойки визначені нормами ст. ст. 549, 550, 551 ЦК України.

Виходячи із вказаних норм чинного законодавства, з урахуванням дати укладення (дії) контракту ОСОБА_1,як військовослужбовцем (01.08.2015), дати спливу строку дії кредитного договору (31.08.2014), нарахування відповідачу штрафних санкцій, пені за невиконання зобов'язань, а також процентів за користування кредитом має бути обмежено датою 31.08.2014.

Втім, з урахуванням норми ч.1 ст. 81 ЦПК України (кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом), оскільки сторони в даному випадку не звільнені від доказування (ст. 82 ЦПК України), оскільки банком не вмотивовано та не доведено ані в позові, ані у заяві про збільшення позовних вимог із доданими розрахунками періоди, в межах яких нараховувались пеня (з 26.02.2014 по 14.08.2014) та штрафи (з 17.07.2013 по 14.08.2014), суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог про стягнення 1 606,61 дол. США - пені за порушення строків сплати основного боргу, що станом на 05.02.2018 складає 44 803,76 гривень в еквіваленті в національній валюті (за курсом НБУ 27,887139 гривень за 1 дол. США); 171,98 дол. США - пені за порушення строків сплати процентів, що станом на 05.02.2018 складає 4 796,03 гривень в еквіваленті в національній валюті (за курсом НБУ 27,887139 гривень за 1 дол. США); 8 825,60 дол. США -штрафних санкцій, - необхідно відмовити у повному обсязі.

Звертає на себе увагу суду й та обставина, що періоди нарахування пені й штрафів, без обґрунтування позивачем, суттєво відрізняються від періодів розрахунку на дату надіслання вимоги-повідомлення (17.06.2014, т.с.1 а.с.56).

Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Так, позивачем підтверджено (розрахунок, т.с.2 а.с.44 та останній розрахунок, наданий суду 21.11.2018) сплату ОСОБА_1 процентів на виконання умов кредитного договору у розмірі 963,90 доларів США.

За період з 01.01.2014 по 31.08.2014 (дату припинення кредитного договору) позичальнику нараховано наступну заборгованість за процентами: 4 979,01 дол. США (635,65+573,65+635,12+614,63+635,1+614,63+635,11+635,12), тому, за вирахуванням сплачених 963,90 дол. США в рахунок процентів за кредитним договором, солідарному стягненню з відповідачів підлягає сума 4 015,11 дол. США.

Крім того, ст.ст. 589, 590 ЦК України, на які посилався позивач, як на підставу для задоволення позову (у позовній заяві), застосуванню під час вирішення спору не підлягають, оскільки Банком обрано інший спосіб захисту порушеного права.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково на зазначених підставах шляхом солідарного стягнення з відповідачів суми заборгованості за Кредитним договором №75207С6/142, укладеним 06.12.2007: суми основного боргу - 59 004, 38 дол. США та процентів - 4 015,11дол. США. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України на користь позивача із відповідачів порівну слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3654,00 грн. (т.с.1 а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 7,10, 12-13, 76-82, 89, 133, 141, 223, 229, 244-245, 247, 258-259, 263-266, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за Кредитним договором №75207С6/142 від 06.12.2007 у cумі 63 019,49 дол. США (шістдесят три тисячі дев'ятнадцять доларів США 49 центів).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» судовий збір в сумі 1827,00 гривень (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» судовий збір в сумі 1827,00 гривень (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Реквізити сторін:

Позивач Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», адреса: вул. Антоновича, буд. 127, м.Київ, 03150, рахунок № 0680 в АТ «Укрексімбанк», МФО 322313, .

Відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса: АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Суддя І.Б.Жупанова