Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 473/3724/16-ц

провадження № 61-20569св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ПророкаВ. В., Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Миколаївобленерго»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 березня 2017 року у складі судді Ротар М. М. та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 05 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Темнікової В. І., Галущенко Т. З., Крамаренко Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство «Миколаївобленерго» (далі - ПАТ «Миколаївобленерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих порушенням Правил користування електричною енергією для населення.

Позовна заява мотивована тим, що 17 травня 2016 року при проведенні перевірки дотримання споживачами Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - ПКЕЕН), за адресою: АДРЕСА_1 - за місцем реєстрації відповідача представники філії ПАТ «Миколаївобленерго» Вознесенського району виявили факт порушення ПКЕЕН, а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, схованою електропроводкою поза приладом обліку, що неможливо виявити під час проведення контрольного огляду приладу обліку (пункт 42 ПКЕЕН).

За фактом виявленого порушення згідно з ПКЕЕН у присутності ОСОБА_4 складено акт про порушення від 17 травня 2016 року № М9035. ОСОБА_4 від підпису в акті відмовилась, примірник зазначеного акта відповідачу було направлено поштою.

За результатами розгляду акта ОСОБА_4 визнано причетною до виявленого порушення, розраховано збитки в розмірі 16 468,90 грн, оформлено відповідний протокол, примірник якого разом із розрахунком збитків і рахунком на їх оплату відповідачу надіслано поштою.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 збитки в розмірі 16468,90 грн, а також судовий збір.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 березня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Миколаївобленерго» завдані збитки в сумі 16 468,90 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Миколаївобленерго» судовий збір 1 378,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до статей 525, 526, 611 ЦК України, статті 26 Закону України «Про електроенергетику», пунктів 21-42, 48 ПКЕЕН відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяні збитки.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 05 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає вимогам статей 213, 214 ЦПК України 2004 року, немає.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не довів того, що саме відповідач встановила пристрій для розкрадання електроенергії, а навпаки відповідач є лише наймачем, отримує субсидію і не знала про споживання електроенергії без обліку, позивач не довів її вини, а тому позов заявлено до неналежного відповідача.

У червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких ПАТ «Миколаївобленерго» просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про електроенергетику» (у редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин) енергія - це електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу; споживачі енергії - це суб'єкти господарської діяльності та фізичної особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною та тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Суд встановив, що ОСОБА_4 зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем електричної енергії.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім'я ОСОБА_4 Власником житлового будинку є колишній чоловік відповідача ОСОБА_5

16 квітня 2013 року між ОСОБА_4 (споживач) таПАТ «Миколаївобленерго» (енергопостачальник) укладено договір № НОМЕР_1 про користування електричною енергією, згідно з пунктом 15 якого споживач несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією.

17 травня 2016 року контролери ПАТ «Миколаївобленерго» при проведенні перевірки дотримання споживачами ПКЕЕН за адресою: АДРЕСА_1 в присутності споживача ОСОБА_4 виявили факт порушення ПКЕЕН, а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, схованою електропроводкою поза приладом обліку, яке не можливо було виявити під час проведення контрольного огляду приладу обліку (пункт 42 ПКЕЕН), що призвело до споживання необлікованої електроенергії.

Вказані обставини підтверджуються актом про порушення ПКЕЕН від 15 травня 2016 року № М 9035 та іншими письмовими доказами (а. с. 6-11). Крім того, вказані обставини були підтверджені в судовому засіданні показами свідків.

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До зазначеного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ПКЕЕН (із змінами, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом споживача є житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування.

Споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки з наступним продовженням за певних умов.

У разі остаточного припинення користування електричною енергією споживач не пізніше ніж за 7 днів повинен повідомити про це енергопостачальника та розрахуватися за спожиту електричну енергію, подати енергопостачальнику заяву про розірвання договору.

Для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Після чого енергопостачальник протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості підключає квартиру або об'єкт споживача до електропостачання.

Отже, з результату аналізу наведених норм випливає, що споживання електричної енергії може відбуватися на підставі договору, укладеного з енергопостачальником лише власником або наймачем об'єкта споживача.

Саме на власника або наймача об'єкта споживача покладено обов'язок звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією, у тому числі й у випадку набуття ним права власності чи права користування об'єктом споживача, уже підключеним до електропостачання попереднім власником чи наймачем.

Саме власник або наймач, що перебуває у договірних правовідносинах із енергопостачальником, несе відповідальність за порушення правил користування електроенергією і саме власник або наймач є відповідальною особою за збитки, завдані енергопостачальнику в результаті безоблікового використання електроенергії, що подається у належні йому на праві власності чи користування об'єкти споживача.

Відповідно до пункту 53 ПКЕЕН у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Акт про порушення ПКЕЕН розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу.

Також комісія визначає величину збитків, завданих енергопостачальнику протиправними діями споживача. Розмір відшкодування збитків, обчислюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562, з наступними змінами (далі - Методика).

Відповідно до пункту 1.1 Методики цей нормативно-правовий акт встановлює порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН.

Методика застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом (електропередавальною організацією) при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об'єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку (пункт 1.2 Методики).

На підставі підпункту «а» пункту 3.3 Методики у разі, якщо споживач установив пристрій, що занижує покази приладу обліку, вчинив інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дати останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію (якщо технічна перевірка в період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію до дати виявлення порушення не проводилась) чи набуття прав власності на об'єкт (приміщення), але не більше ніж за три роки.

Рішенням комісії з розгляду акта про порушення ПКЕЕН, оформленим протоколом від 10 червня 2016 року № 90, відповідачу було нараховано 16 468,90 грн збитку за безоблікове споживання електричної енергії за період з 21 червня 2013 року (день останньої технічної перевірки) до 17 травня 2016 року (день встановлення порушення), який вона в добровільному порядку не сплатила.

Установивши, що ОСОБА_4 як споживач електричної енергії допустила порушення ПКЕЕН, внаслідок чого мало місце розкрадання електроенергії й завдано збитків позивачу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача завданих збитків.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач не довів того, що саме вона встановила пристрій для розкрадання електроенергії, а тому позов заявлено до неналежного відповідача, не знайшли свого підтвердження, оскільки ОСОБА_4 є наймачем об'єкта споживача, несе відповідальність за порушення правил користування електроенергією і є відповідальною особою за збитки, завдані енергопостачальнику в результаті безоблікового використання електроенергії.

При вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, правильно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 05 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: С. Ю. Мартєв В. В. Пророк В. М. Сімоненко С. П. Штелик