Провадження №2-в/219/40/2018
УХВАЛА

28 листопада 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючої судді Чопик О.П.,

з участю: секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області матеріали ухвали Верховного Суду від 20 червня 2018 року про відновлення втраченого судового провадження по справі №230/16047/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Єнакієве, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла ухвала Верховного Суду від 20 червня 2018 року про відновлення втраченого судового провадження по справі №230/16047/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Єнакієве, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії. Згідно з ухвалою, в провадженні Єнакіївського міського суду Донецької області перебувала зазначена справа, за результатами розгляду якої постановлено рішення. У липні 2014 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Єнакієве та Публічне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод» звернулись до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційними скаргами на рішення Апеляційного суду Донецької області від 23 червня 2014 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2014 року відкрито касаційне провадження в справі та витребувано з Єнакієвського міського суду Донецької області цивільну справу №230/16047/13-ц. Вимоги ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22 липня 2014 року не виконано в частині витребування справи, оскільки Єнакіївський міський суду Донецької області знаходиться на території проведення антитерористичної операції.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2018 року призначено справу до розгляду. 8 серпня 2018 року розгляд справи не відбувся у звязку з зайнятістю судді в іншому процесі. 12 листопада 2018 року розгляд справи не відбувся через закінчення повноважень судді. 9 листопада 2018 року проведено повторний автоматизований розподіл справи у звязку із закінченням терміну повноважень головуючого-судді та справа передана для розгляду судді Чопик О.П. Ухвалою судді від 13 листопада 2018 року справу прийнято до провадження та призначене судове засідання.

Позивач по справі, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку ч.11 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, і на підставі частини 3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що він не зявився у судове засідання без поважних причин.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Єнакієве, в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Просить рішення прийняти на розсуд суду.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.488 Цивільного процесуального кодексу України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

На підставі ст.489 Цивільного процесуального кодексу України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно зі ст.490 Цивільного процесуального кодексу України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2014 року № 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», на підставі подань Державної судової адміністрації України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам, визначено територіальну підсудність, зокрема, цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції. Територіальну підсудність Єнакіївського міського суду Донецької області змінено на Артемівський міськрайонний суд Донецької області.

При розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи; копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження (ст.493 Цивільного процесуального кодексу України).

З метою розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження, разом з ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2018 року про відновлення втраченого судового провадження по справі №230/16047/13-ц суду надано копію рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 24 лютого 2014 року у справі № 230/16047/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії, яким ОСОБА_2 в задоволенні позову відмовлено (а.с.12); копію рішення Апеляційного суду Донецької області від 23 червня 2014 року, яким рішення Єнакіївського міського суду від 24 лютого 2014 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, зобовязано ПАТ «Єнакіївський металургійний завод» взяти на облік акт за формою Н-1 від 27.06.1989 року відносно ОСОБА_2, стягнуто з ПАТ «Єнакіївський металургійний завод» на користь ОСОБА_2 на відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати працездатності, в розмірі 23 160 грн. та 500 грн. на відшкодування понесених судових витрат, в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.13-21).

За допомогою повного доступу судом видрукувано з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалу Єнакіївського міського суду Донецької області від 18 грудня 2013 року про відкриття провадження у справі №230/16047/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод" про стягнення матеріальної та моральної шкоди; рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 24 лютого 2014 року у справі №230/16047/13-ц; ухвалу Апеляційного суду Донецької області про відкриття апеляційного провадження від 18 квітня 2014 року; рішення Апеляційного суду Донецької області від 23 червня 2014 року. Зміст вказаних судових рішень повністю відповідає викладеному тексту у копіях рішень, що надійшли з ухвалою Верховного Суду.

Відповідно до ч.1 ст.494 Цивільного процесуального кодексу України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що досліджені документи, на думку суду, є належними та достатніми для відновлення втраченого провадження в частині судових рішень суду першої та апеляційної інстанції, суд, перевіривши зібрані матеріали, вважає, що втрачене судове провадження у справі №230/16047/13-ц слід відновити у цій частині.

Керуючись ст.ст.488, 490, 494 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

1.Відновити втрачене судове провадження у справі №230/16047/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії, в частині ухвали про відкриття провадження у справі Єнакіївського міського суду Донецької області від 18 грудня 2013 року наступного змісту:

«

№230/16047/13-ц

У Х В А Л А

про відкриття провадження по справі

18.12.2013 року суддя Єнакіївського міського суду Донецької області О. В. Ференчук розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до Відкрите акціонерне товаритсво "Єнакієвський металургійний завод" про встановлення факту нещасного випадку на виробництві,-

В С Т А Н О В И В:

Позов надано з дотриманням вимог ст.ст. 79, 119, 120 ЦПК України, тому провадження по справі може бути відкрито.

Керуючись ст. 122 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відкрити провадження по справі 230/16047/13-ц (провадження № 2/230/3340/2013 ) за позовом ОСОБА_3 до Відкрите акціонерне товаритсво "Єнакієвський металургійний завод" про встановлення факту нещасного випадку на виробництві.

Призначити попередній судовий розгляд 08:10 27.12.2013 у залі №8 Єнакієвського міського суду Донецької області.

Запропонувати відповідачу надати у встановлений термін заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

Копію ухвали, копію позову з додатком копій документів надіслати особам, які приймають участь у справі.

Суддя: О. В. Ференчук».

2.Відновити втрачене судове провадження у справі №230/16047/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії, в частині рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 24 лютого 2014 року у справі наступного змісту:

«

Справа № 230/16047/13-ц

№ провадження: 2/230/313/2014

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року Єнакіївський міський суд Донецької області

у складі головуючої судді Ференчук О.В.

при секретарі Радько Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Єнакієве цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод" про стягнення матаріальної та моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод" (далі ПАТ "ЄМЗ") про встановлення факту нещасного випадку, який стався з ним 27 червня 1989 року під час проходження виробничої практики, взяти його на обік та стягнути відповідні виплати в розмірі 126000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Обгрунтовуючи свої вимоги, пояснив що 27.06.89 року під час виробничої практики у відповідача з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він став інвалідом ІІІ групи. До 2006 року ПАТ "ЄМЗ" сплачувало йому страхові виплати в розмірі 1500,00 грн. На час звернення до суду виплата страхових виплат припинена. Тому він вимушений був звернутися до суду.

В судовому засідані позивач зменьшив розмір шкоди, просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 30339,20 грн., моральну - 5000,00 грн. Просив задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача наполягав на задоволенні вимог позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Пояснив, що позивачу, дійсно, ПАТ "ЄМЗ" сплачувало страхові виплати, тому як він в 1989 році отримав травму на території заводу. Але ці виплати були призначені у добровільному порядку, тому як ОСОБА_2 перебував на території заводу як учень ПТУ № 50. Вказаний випадок не є нещасним випадком, пов'язаним з виробництвом, тому на облік його не було взято.

Представники третьої особи - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Єнакієве просили відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що станом на 26 червня 1989 року позивач, будучи учнем ПТУ № 50, проходив ознайомлювальну практику на Єнакієвському металургійному заводі, в трудових відносинах з відповідачем не знаходився.

26 червня 1989 року мав місце нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого у нього було травмовано око. За даним фактом було складено ОСОБА_4 № 74-а від 27.06.1989 роук за формою Н-1 відповідно до Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого Постановою Президії ВЦСПС № 11-6 від 13.08.1982 року.

Відповідно до вказаного акту позивач ОСОБА_2 отримав травму внаслідок необережних дій третіх осіб, які не пов'язані з виробництвом, під час перерви.

Таким чином, відповідно до п. 1.5 зазначенного положення нещасний випадок, який стався з позивачем, не може бути визнаним пов'язаним з виробництвом.

Крім того, відповідно до п. 2.13 Положення нещасний випадок, який стався на виробництві з учнями профтехучилища, які проходять практику під керівництвом робітника учбового закладу на виділеній підприємством для цього ділянці, розслідується комісією по розлідуванню нещасного випадку сумісно с представником підприємства і береться на облік учбовим закладом.

Таким чином, нещасний випадок, який стався з позивачем 26.06.1989 року, не є страховим.

Керуючись ст.ст. 10,11, 209,212 -215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задовленні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод" про стягнення матаріальної та моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Єнакіївський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.В. Ференчук».

3.Відновити втрачене судове провадження у справі №230/16047/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії, в частині ухвали апеляційного суду Донецької області від 18 квітня 2014 року про відкриття апеляційного провадження у справі наступного змісту:

« Єдиний унікальний номер справи №230/16047/13-ц

Провадження № 22ц/775/4119/2014

Головуючий в 1 інстанції: Ференчук О.В.

Категорія 26 Доповідач Хейло Я.В.

У Х В А Л А

про відкриття апеляційного провадження

18 квітня 2014 року м. Донецьк

Суддя апеляційного суду Донецької області Хейло Я.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 24 лютого 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

Рішенням Єнакіївського міського суду від 24 лютого 2014 року в позовних вимогах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до апеляційного суду Донецької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга подана до суду з пропуском строку на апеляційне оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 294 ЦПК України. Апелянтом подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Єнакіївського міського суду від 24 лютого 2014 року. В якості поважних причин пропуску строку апелянт посилається на те, що отримав копію рішення суду від 24 лютого 2014 року лише 07.04.2014 року, а тому не мав можливості подати скаргу на рішення суду у встановлений законом строк.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження рішення Єнакіївського міського суду від 24 лютого 2014 року ОСОБА_2 пропущений з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з конституційних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Апеляційна скарга оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.292, 294, 295, 297 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 на рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 24 лютого 2014 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 24 лютого 2014 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 24 лютого 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії.

Копію апеляційної скарги та додані до неї матеріали направити особам, які беруть участь у справі та надати їм строк для надання заперечень на апеляційну скаргу до « 24» квітня 2014 року.

Суддя Я.В. Хейло».

4.Відновити втрачене судове провадження у справі №230/16047/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії, в частині рішення Апеляційного суду Донецької області від 23 червня 2014 року у справі наступного змісту:

« Єдиний унікальний номер 230/16047/13-ц Номер провадження 22-ц/775/4119/2014

Головуючий в 1 інстанції: Ференчук О.В.

Категорія 26 Доповідач Хейло Я.В.

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Хейло Я.В.

суддів: Прокопчук Л.М., Корчистої О.І

при секретарі: Попченко В.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 24 лютого 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод», третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Єнакієве про стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії -,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Єнакіївський металургійний завод» про встановлення факту нещасного випадку, обґрунтовуючи свої вимоги там, що 27 червня 1989 року під час проходження виробничої практики на підприємстві відповідача з ним трапився нещасний випадок, внаслідок якого він втратив 50% професійної працездатності та став інвалідом ІІІ групи. До 2006 року ПАТ «Єнакіївський металургійний завод» сплачувало йому щомісячні суми у рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Проте, коли він звернувся до відділення Фонду соціального страхування з метою продовження проведення страхових виплат, йому було відмовлено оскільки відсутній оригінал акту за формою Н-1, цей акт не взятий підприємством на облік та випадок , якій трапився з ним під час проходження практики не є страховим. Просив суд встановити факт нещасного випадку на виробництві, зобовязати ПАТ «Єнакіївський металургійний завод» взяти його на облік та стягнути відповідні виплати за сім років в розмірі 126 000 гривень та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5000 гривень ту судові витрати.

Рішенням Єнакіївського міського суду від 24 лютого 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги оскільки вважає, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, на те, що суд не звернув уваги на той факт, що відповідач склав за фактом нещасного випадку, що трапився з ним під час проходження практики акт за формою Н-1, виплачував йому виплати на відшкодування шкоди , що свідчить про визнання ним цього нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом. Суд невірно трактує Положення про порядок розслідування нещасних випадків на виробництві, яке було чинне на той час та безпідставно зазначає, що нещасні випадки, які сталися з учнями під час проходження практики беруться на облік учбовим закладом, так як це суперечить наведеним вимогам положення.

В засіданні апеляційного суду позивач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити, рішення суду скасувати.

Представник відповідача та третьої особи в засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити, рішення суду залишити без зміни.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови „ Про судове рішення у цивільній справі № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК , вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обгрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 26 червня 1989 року позивач, будучи учнем ПТУ № 50, проходив ознайомчу практику на Єнакієвському металургійному заводі, де отримав травму ока.

За даним фактом було складено ОСОБА_4 № 74 від 27.06.1989 року за формою Н-1 відповідно до Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого Постановою Президії ВЦСПС № 11-6 від 13.08.1982 року.

З змісту акту від 27.06.1989 року вбачається, що нещасний випадок трапився у приміщення колишнього мартенівського цеху. ОСОБА_2 разом з групою прокатників ПТУ № 50 знаходилися у сортопрокатному цеху № 2 на ознайомчій практиці. 26.06.1989 року з 7 до 11 години ОСОБА_2 та інші учні виконували ряд завдань бригадира ОСОБА_4 та після виконання робіт відправилися до їдальні. О 11 годин 20 хвилин , повертаючись з їдальні, учні зайшли у приміщення колишнього мартенівського цеху (яке з 1986 року не експлуатується) та стали кидати друг в друга куски піску, пилу та інші предмети. Під час кидання одним з предметів ОСОБА_2 було нанесено удар в область лівого ока, внаслідок чого він отримав ушиб роговиці лівого ока. Причина нещасного випадку: незабезпечення належної трудової дисципліни, контролю за діями учнів ПТУ № 50 , які знаходяться на практиці з боку інженерно технічних працівників, наставників сортопрокатного цеху № 2 та майстрів виробничого навчання ПТУ № 50 (а.с.5-7).

Наказом підприємства без дати від 1989 року підприємство визнало, що нещасний випадок трапився з ОСОБА_2 з його вини та призначило йому виплати на відшкодування шкоди виходячи з середнього заробітку вальцовщика - оператора, тобто професії по якій він проходив практику відповідно до вимог діючого на той час законодавства (а.с.86-87).

Висновком ВТЕК від 25.10.1989 року ОСОБА_2 встановлено 50 % втрати професійної працездатності (уч. регрес) безстроково з 17.10.1989 року та визнано інвалідом третьої групи (а.с.13).

Згідно довідки ПАО «Єнакіївський Металургійний Завод» від 05.02.2014 року підприємство з липня 1997 року по січень 2001 року проводило виплату сум на відшкодування ОСОБА_2 шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоровя у сумі 199,80 грн., а з лютого 2001 року по грудень 2005 року по 275,72 грн. щомісячно (а.с.36).

Відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Єнакієве у прийнятті страхової справи ОСОБА_2 та призначенні страхових виплат було відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що під час проходження ознайомчої практики на підприємстві відповідача позивач отримав травму внаслідок необережних дій третіх осіб , під час перерви та нещасний випадок , якій стався з позивачем не може бути визнаний повязаним з виробництвом. Крім того, Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що діяло на той час, передбачало, що такий нещасний випадок має бути розслідуваний відповідною комісією учбового закладу сумісно з представником підприємства та взятий на облік учбовим закладом.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого Постановою Президії ВЦСПС від 13.08.1982 року № 11-6 розслідуванню та обліку підлягають всі нещасні випадки, які трапилися з працівниками , службовцями, колгоспниками , учнями, студентами та іншими особами на виробництві .

Розслідуванню та обліку підлягають нещасні випадки, які сталися на території підприємства протягом робочого часу, включаючи перерви.

Нещасний випадок на виробництві, якій викликав у працівника втрату працездатності не менш одного дня оформлюється актом Н-1.

Адміністрація підприємства зобовязана видати потерпілому завірену копію акту форми Н-1 не пізніше трьох днів з моменту закінчення по ньому розслідування.

Відповідальність за правильне та своєчасне розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, складання актів форми Н-1, виконання заходів вказаних в актах несе керівник підприємства, керівники структурних підрозділів та виробничих дільниць підприємства (п.1.6).

Пункт 2.2. цього Положення передбачає, що всі нещасні випадки, оформлені актом Н-1 реєструються на підприємстві у журналі .

Пункт 1.5.Положення містить вичерпний перелік підстав, коли нещасний випадок може бути визнаний таким, що не пов'язаний з виробництвом, зокрема, якщо в результаті розслідування встановлено, що він стався при виготовленні пострадаждалим в особистих цілях без дозволу адміністрації яких-небудь предметів або самовільному використанні в особистих цілях транспортних засобів, механізмів, устаткування, інструменту, що належать підприємству; при спортивних іграх на території підприємства; при розкраданні матеріалів, інструментів або інших предметів і матеріальних цінностей; в результаті сп'яніння, якщо воно стало наслідком вживання працівником алкоголю або вживаних у виробничих процесах технічних спиртів, ароматичних, наркотичних і інших подібних речовин.

Пункт 2.13. Положення визначає , нещасний випадок, що стався на підприємстві з учнями загальноосвітньої школи, профтехучилища, середнього спеціального учбового закладу, студентом вузу, який проходить практику під керівництвом персоналу цього підприємства, розслідується комісією з розслідування нещасного випадку спільно з представником учбового закладу і враховується підприємством.

Нещасний випадок, що стався на підприємстві з учнями загальноосвітньої школи, профтехучилища, середнього спеціального учбового закладу, студентом вузу, який проходить практику під керівництвом працівника учбового закладу на виділений підприємством для цього ділянці, розслідується комісією з розслідування нещасного випадку спільно з представником підприємства і враховується учбовим закладом.

Судом встановлено, що нещасний випадок стався на підприємстві з учнем профтехучилища, який проходив практику як під керівництвом персоналу цього підприємства, так і під керівництвом працівників учбового закладу (що вбачається зі змісту акту), але підприємством спеціальна ділянка для цього учням виділена не була, вони проходили практику безпосередньо у цеху, виконували завдання працівника підприємства. Нещасний випадок стався на ділянці в.о. старшого майстра ОСОБА_5 Після нещасного випадку на підприємстві було проведено відповідне розслідування та комісія прийшла до висновку про складання за цим фактом акту Н-1.

Таким чином , судом встановлено , що акт за формою Н-1 відносно ОСОБА_2 складений відповідно до вимог чинного на той час законодавства, на час розгляду справи ніким не скасований та є чинним . Той факт, що на теперішній час у позивача знаходиться лише копія акту та акт відносно позивача не було внесено до відповідного журналу обліку актів не свідчить про його недійсність, оскільки підприємство визнало цей факт таким, що підлягає обліку, призначило та проводило відповідні виплати, а видача працівникові саме копії акту передбачена п.1.4 Положення.

Посилання у рішенні суду, що нещасний випадок має бути взятий на облік учбовим закладом не ґрунтуються на законі.

Зі змісту акту від 27.06.1989 року вбачається, що позивач знаходився на практиці під керівництвом як персоналу підприємства так і учбового закладу, направився для приймання їжі з дозволу бригадира ОСОБА_4, причиною нещасного випадку стало незабезпечення належної трудової дисципліни, контролю за діями учнів ПТУ № 50 , які знаходяться на практиці з боку інженерно технічних працівників, наставників сортопрокатного цеху № 2 та майстрів виробничого навчання ПТУ № 50. Наказом підприємства без дати від 1989 року підприємство визнало свою вини у нещасному випадку та призначило відповідні страхові виплати.

Ті обставини, що представник учбового закладу участь у розслідуванні нещасного випадку не брав не свідчить про недійсність акту, оскільки відповідно до п.1.6 Положення відповідальність за правильність складання акту покладається на керівника підприємства.

Враховуючи викладене, вирішуючи позовні вимоги позивача про встановлення факту нещасного випадку на виробництві апеляційний суд виходить з того, що цей факт встановленню не підлягає, оскільки акт за формою Н-1 відносно позивача складений відповідно до вимог чинного на той час законодавства ,є чинним , по ньому підприємством були призначені та проводилися виплати на відшкодування шкоди, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, тому законні підстави для задоволення цих вимог відсутні.

Оскільки відповідно до вимог п.2.3. Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві від 13.08.1982 року всі акти за формою Н-1 обовязково реєструються у журналі відповідної форми та як пояснив представник відповідача у судовому засіданні акт відносно позивача взятий на облік у встановленому законом порядку не був, що підтверджується і витягом з журналу реєстрації нещасних випадків Єнакіївського металургійного заводу з 01.12.1988 року по 20.12.1989 року , апеляційний суд вважає, що вимоги позивача про зобовязання відповідача взяти нещасний випадок від 26 червня 1989 року на облік є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості, апеляційний суд виходить з того, що дія Закону 1105-ХІУ не поширюється на працівників, які виконували роботу не відповідно до трудового договору, а на інших юридичних підставах і не є субєктами страхування від нещасного випадку. Питання про відповідальність за ушкодження їхнього здоровя має вирішуватися на підставі відповідних норм цивільного законодавства.

Відповідно до розяснень наданих у Постанові Верховного Суду України № 7 від 08.07.1994 року зі змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у разі ушкодження здоровя в період виробничого навчання (практики) сума страхової виплати визначається за діючою на підприємстві ставкою (окладом) тієї професії (спеціальності), якій навчався потерпілий, але не нижче від найменшого розряду тарифної ставки відповідної професії. У такому ж порядку на підставі ч .15 ст.34 Закону має визначатися розмір відшкодування (сума страхової виплати) при заподіянні ушкодження здоровя учням та студентам навчальних закладів,клінічним ординаторам, докторантам, залучених до виконання будь-яких робіт під час , перед або після занять для набуття професійних навичок.

Якщо в період навчання (практики) потерпілий одержував заробіток, за його згодою сума страхової виплати визначається із середньомісячного заробітку за цей період. За бажанням потерпілого ця сума може бути визначена із середньомісячного заробітку до початку виробничого навчання (практики).

У такому ж порядку на підставі ст.457 ЦК визначається розмір відшкодування шкоди, заподіяної здоровю студента або учня при виконанні робіт під час виробничої практики не за трудовим договором,у період канікул чи у вільний від навчання час.

Судом встановлено, що сума відшкодування шкоди у звязку з втратою працездатності ОСОБА_2 розрахована виходячи з середнього заробітку оператора - вальцовщика 5 розряду (по професії за якою проходив практику ОСОБА_2В.) та позивачем не оспорюється.

Зі змісту позовних вимог позивача та його пояснень у судовому засіданні вбачається, що він просив стягнути заборгованість з 2006 по 2013 рік включно, виходячи із суми відшкодування шкоди 275,52 грн. та це складає 23160 грн. (виходячи з розрахунку 275,72 грн. *7*12= 23160грн.).

Вирішуючи позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд виходить з того, що звертаючись до суду з такими вимогами, позивач посилався на те, що відповідачем були порушені його трудові права в частині незаконного припинення проведення виплат на відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоровя.

Ст.237-1 КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань , втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивач у трудових правовідносинах з підприємством відповідача не перебував та за таких обставин правові підстави для задоволення його позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відсутні.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 500 грн.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Єнакіївського міського суду від 24 лютого 2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати ПАТ «Єнакіївський металургійний завод» взяти на облік акт за формою Н-1 від 27.06.1989 року відносно ОСОБА_2 .

Стягнути з ПАТ «Єнакіївський металургійний завод» на користь ОСОБА_2 на відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати працездатності в розмірі 23160грн. та 500 грн. на відшкодування понесених судових витрат.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: ».

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду або через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала складена та підписана 28 листопада 2018 року.

Головуюча О.П. Чопик