Справа № 303/5647/18
номер рядка стат. звіту 49
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2018 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі: головуючої судді Курах Л.В.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В :

14 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_3 на її користь на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття.

Позовні вимоги мотивує тим, що 03.10.2017 року на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду шлюб між нею та відповідачем було розірвано, але не проживають разом на протязі останніх двох років. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей, які перебувають на її повному утриманні, а відповідач лише інколи надає грошові кошти на їх утримання, у звязку з чим позивач змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

23.10.2018 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому значиться, що позов є не обґрунтованим, безпідставним та непідтвердженим доказами. Оскільки, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з літа 2016 року по вересень 2018 року проживав разом з ним і він займався його вихованням і матеріальним забезпеченням, що підтверджується довідкою та актом обстеження умов проживання Великолучківської сільської ради. 01.09.2018 року позивач забрала сина до себе, для тимчасового проживання та зручності, щоб діти разом відвідували школу, але син залишився на повному його утриманні. Після фактичного припинення шлюбних відносин, влітку 2016 року, відповідач та позивач почали жити окремо за різними адресами і між ним було досягнуто усної домовленості про те, що донька залишиться проживати з матірю, а син з батьком. Однак, оскільки їх доньку 01.09.2018 було зараховано до першого класу Великолучківської ЗОШ то вони дійшли згоди, що син буде тимчасово проживати з матірю щоб супроводжувати сестру до школи. При цьому, між ними було досягнуто домовленості, що син буде проживати з позивачем до кінця листопада 2018 року, поки позивач не поїде на сезонні роботи до Праги, Чеської республіки, куди вона виїжджає на протязі останніх двох років. З огляду на це, вважає що в позивача не виникло права на звернення до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання сина, а тому вважає що в цій частині позов не підлягає до задоволення. Не дивлячись на часткове визнання відповідачем позову, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися. Від них на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, де зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися належним чином. Подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, що позовні вимоги визнають частково. З заяви представника відповідача ОСОБА_7 вбачається, що відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на обох дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов'язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов'язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Судом встановлено та підтверджується документально, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4, 5).

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (-ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України).

Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як вбачається з довідки Великолучківської сільської ради № 4187 від 22.10.2018 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 04.04.2014 року і по день видання довідки.

Відповідно до акту Великолучківської сільської ради про обстеження умов проживання № 1259/02-06/А від 16.10.2018 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з літі 2016 року і по вересень 2018 року проживав разом з батьком за адресою с.Великі Лучки вул.Петра Янути, буд.28. За час проживання ОСОБА_3 займався належним вихованням та матеріальним забезпеченням сина. Встановлено, що за усною домовленістю між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, син залишається проживати з батьком, а донька з матірю. Однак, з 01 вересня 2018 року син проживає з матірю (а.с.28).

Аналогічний акт Великолучківської сільської ради про обстеження умов проживання № 1382/02-06/А від 06.11.2018 року додано позивачем (а.с.41).

Як вбачається з довідки Великолучківської сільської ради № 4313 від 05.11.2018 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.40).

Позивачем суду не надано доказів фінансової спроможності відповідача, наявності в нього майна і т.д.. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік», який на період з 01 липня по 30 листопада 2018 року становить: для дитини віком до 6 років 1559 гpивень, для дитини віком від 6 до 18 років 1944 гpивень.

Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу ст. 182 викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв'язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи позицію позивача, так і часткове визнання позову відповідачем, а також те, що відповідач є працездатним, здоровим чоловіком, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 гривень щомісячно.

Інших обставин, які б давали підстави для стягнення аліментів у більшому чи меншому розмірі, судом не встановлено.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 141, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 80, 84, 141, 180, 182, 183, 184, 191 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 14 вересня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 704,80 (сімсот чотири гривні 80 копійок) гривні судового збору в дохід держави.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканка с.Великі Лучки вул.Млинська, буд.41, Мукачівського району, Закарпатської області, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого - с.Великі Лучки вул.Мукачівська, буд.200, Мукачівського району, Закарпатської області, мешканця - с.Великі Лучки вул.Петра Янути, буд.28, Мукачівського району, Закарпатської області, РНОКПП НОМЕР_2.

Повний текст рішення складено 28 листопада 2018 року.

Головуюча Л.В. Курах