Апеляційне провадження № 22-ц/824/3346/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 752/17609/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.( суддя-доповідач), Вербової І.М., Саліхова В.В. за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргуОСОБА_4,

на рішення Голосіївського районного суду міста Києва, ухваленого 7 травня 2018 року під головуванням судді Хоменко О.Л. в приміщенні суду,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до ТОВ «МКТ» (ICTV) з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 24.06.2017 в ефірі телеканалу ICTV вийшов випуск телевізійної програми «Надзвичайні новини» за 24.06.2017, який також був оприлюднений на сайті каналу.

У випуску щодо нього поширено неперевірену, неправдиву, недостовірну інформацію негативного характеру, яка посягає на його честь та гідність, порушує його конституційні права.

Така інформація міститься в наступних цитатах випуску:

«Вашу сім`ю ледь не вбили в ДТП, а тепер винними називають саме Вас? Не сумнівайтеся, саме так і буде, якщо в`їхав у Вас власник елітного Бентлі. Разом із такими автомобілями за чверть мільйона доларів купується індульгенція від правоохоронних органів. Чому ж нова поліція захищає багатіїв? Скільки ще на розкішній люксовій тачці вільно розсікатиме відомий валютник, який таранить будинки та розсипає по асфальту долари?» - говорить телеведуча «Надзвичайних новин».

«Дуже потужний був удар, нашу машину тричі перекрутило. Це було як…ну, важко словами описати, що це було, от. В нас врізався Бентлі Контіненталь» - ділиться учасник ДТП, водій Фольцвагена ОСОБА_5.

«Червоночорний розкішний красень вартістю понад 100 000 доларів. До сотні кілометрів за годину він може розігнатися за лічені чотири секунди, утім зупинитися часом не встигає, - коментує журналістський голос за кадром.

Автомобіль Bentley Continental Gt, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким він керував на момент ДТП, коштує приблизно 45000-50000 доларів США, а згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу його колір сірий, а не червоночорний. Крім того, він не є власником зазначеного автомобіля.

«У білому Фольцвагені жінка та її дванадцятирічна донечка» - коментує журналістський голос за кадром.

На момент скоєння ДТП ОСОБА_6 - донці ОСОБА_5 - ще не виповнилося дванадцяти років, а було лише одинадцять.

«Коли я побачила - у дитини з ротика кров тече - це взагалі було жахливо» - каже ОСОБА_5.

«Але дитяча кров - ніщо у порівнянні з бампером дорогущого Бентлі. Водій елітного авто до постраждалих навіть не підійшов. Тоді ОСОБА_5 разом з дочкою ОСОБА_6 забрала швидка. Дитину з забоями головного мозку, печінки, численними переломами та множинними травмами понад місяць лікували в Охматдиті. Дівчинка каже - врятував її пасок безпеки. Лише послухайте, що говорить маленька дівчинка», - коментує журналістський голос за кадром.

Такі негативні судження щодо нього звучали, незважаючи на те, що сам він теж постраждав в ДТП. Крім того, за наявною у нього інформацією дівчинка на момент ДТП не була пристібнута паском безпеки.

На замовлення матері дівчинки журналісти висвітлили інформацію саме таким чином.

«Добре, що я не сіла з правого боку, бо тоді б мене, можливо б, зараз не було б» - каже дочка водія ОСОБА_5 - ОСОБА_6.

Проте відповідач підписав її як «постраждала ДТП з Бентлі», а не «постраждала ДТП з Фольцвагену», що знову вводить телеглядача в оману.

«Тоді її мама ОСОБА_5 не знала, що за кермом елітного Бентлі був відомий рівненський валютник ОСОБА_4» - коментує журналістський голос за кадром.

Інформація про те, що він - відомий рівненський валютник відсутня в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а тому джерело її отримання відповідачем невідоме.

«Ліва від мене права і третя смуги зупинились, її пропускали, я за рахунок таких машин великих (там фури були великі) не побачив, що вони зупинились і її пропускають, а я їхав в крайній правій смузі і попав їй в бочину» - уривок з новин телеканалу 2+2, де він дає коментар з приводу ДТП, проте це не завадило журналістам телеканалу ICTV спотворити зміст його слів, адже на місці аварії він ні в чому не зізнався, а лише своїми словами описав, як вона сталася.

«Це сталося на великій Житомирській трасі, де водії через гарне дорожнє покриття рідко дотримуються швидкісного режиму. На місці аварії ОСОБА_4 сам зізнається, пропустити машину, яка розверталася, зупинилися усі, окрім нього» - коментує журналістський голос за кадром.

«Траса має дві основні смуги для руху. Третя - додаткова, по якій і їхав. Бентлі експертами-автодюбителями трактується по-різному: з одного боку - це узбіччя, з іншого - полоса розгону, в залежності від того, на чию користь слід прийняти рішення. Утім думки сходяться в одній точці, якби автомобілі, які рухаються головною дорогою, не перевищували швидкість - тяжких наслідків можна було б уникнути» - коментує журналістський голос за кадром.

«Чоловік ОСОБА_5, який тоді примчав на місце аварії, зараз перераховує порушення водія Бентлі» - коментує журналістський голос за кадром.

«Движение по обочине, несоблюдение соблюдение пункта 12.3 - принятие мер к торможению и остановке, когда возникла опасность превышение установленного режима скорости» - говорить чоловік ОСОБА_5 - ОСОБА_11.

Проте він їхав не по обочині, а по смузі розгону. З приводу мір, які він ніби-то не прийняв, порушивши, на його думку, пункт 12.3 Правил дорожнього руху, то саме ОСОБА_5, здійснюючи розворот, порушила пункти 10.1,10.4 Правил дорожнього руху.

«Але для слідчого це не аргументи. Майже за півроку цілковитої тиші він викликає ОСОБА_5 на допит і одразу вручає їй підозру» - коментує журналіст.

Проте згідно висновку комплексної автотехнічної, транспортно-трасологічної та фототехнічної експертизи він їхав з дозволенною швидкістю і в такій дорожній обстановці в його діях не вбачається невідповідності вимогам пунктів 12.2,12.3 Правил дорожнього руху, натомість, вбачається невідповідність вимогам пунктів 10.1,10.4 Правил дорожнього руху в діях водія ОСОБА_5

«Не став звертати увагу слідчий і на те, що в біографії ОСОБА_4 непристойно багато гучних аварій. Про це неодноразово торочили ЗМІ, а в одній із таких ДТП навіть загинула людина - коментує журналістський голос за кадром.

Телеканал ICTV старанно покопирсався в його біографії і навіть знайшов з неї інформацію за 2005 рік, яка ніяк не стосується ДТП за участю ОСОБА_5.

«Тоді, у квітні 2005 «Шкода» з ОСОБА_4 на борту на величезній швидкості злетіла з дороги і кілька разів перекинулася. Водій загинув на місці, ОСОБА_4 травмувався. Але свідків вразило інше: з машини просто лавиною сипалися гроші і вкривали дорожнє покриття. Як напише місцева преса, в заяві до міліції дружина ОСОБА_4 вказала, у салоні було два з половиною мільйони гривень, на ті часи це півмільйона доларів» - коментує журналістський голос за кадром.

«Не вибравши безпечної швидкості руху та не впоравшись з керуванням, водій наїхав на огородження і будинок № 3, що на вулиці Драгоманова - повідомляє прес-служба ДАІ, після цього авто спалахнуло. - Це вже аварія 2009 року, ОСОБА_4 за кермом особисто і знову ж таки на величезній швидкості влетів у будинок і знову дивом не постраждав, але його здібності потрапляти в жахливі ДТП слідчого аж ніяк не зворушують і рецидиви на дорозі він не вважає небезпечними» - коментує журналістський голос за кадром.

Проте в аварії 2005 року, не він був за кермом, в аварії 2009 року в будинок він не влітав, а про швидкість, з якою він рухався, відповідачу достовірно не відомо, в аварії 2009 року він рухався з дозволеною швидкістю. Разом з тим у відео-сюжеті увага телеглядача привертається до висновку незалежної експертизи, виконаної на замовлення ОСОБА_5, тоді як висновок експерта, наданий органу досудового розслідування, взагалі не взятий до уваги.

«Виявляється, з боку водія Бентлі порушень жодних. І по додатковій смузі він міг їхати як завгодно, навіть не зупинятися тоді, коли зупинилися усі інші водії, та й навіщо, якщо вже в тебе Бентлі» - коментує журналістський голос за кадром.

Проте слідчий Святошинського управління поліції м.Києва Сергій Гнучий зазначив: «Так, він рухався по додатковій смузі, однак там рух не заборонений. Те, що водії зупинялися - це їхнє, тобто, право, бачення. Згідно ПДР вона повинна була надати дорогу всім учасникам» .

«Слідчий експеримент він проводити теж не хоче, та й навіщо, якщо в учасника Бентлі і тут не указ навіть суддя, який зобов'язав відтворити обставини аварії у реальних умовах» - коментує журналістський голос за кадром.

«В експертизі у справі швидкість Бентлі була трохи більшою за якихось вісімдесят кілометрів на годину, а от незалежна експертна оцінка демонструє зовсім інший результат - ОСОБА_4 гнав щонайменше 114 кілометрів, тому вчасно і не встиг загальмувати, відтак створив чергову аварію» - коментує журналістський голос за кадром.

Однак у розпорядженні відповідача немає жодного рішення суду, яким його визнано винним у скоєнні злочину чи притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

«Сам ОСОБА_4 зустрічатися з «Надзвичайними новинами» не хоче, але телефоном проговорився - він забрав головний речовий доказ по справі, свій Бентлі зі штраф майданчика і вже його ремонтує. Це заборонено до завершення слідства. А от чималий рахунок за ремонт ОСОБА_4 збирається виставити саме ОСОБА_5» - коментує журналістський голос за кадром.

Зазначає, що йому ніхто не пропонував зустрічатися з «Надзвичайними новинами», а, можливість збереження речового доказу стороною кримінального провадження передбачена законом, і проводити ремонт транспортного засобу, на який не накладався арешт, не заборонено.

«Зараз ОСОБА_4 переймається лише ремонтом своєї розкішної автівки. Що з дванадцятирічною дитиною, яка травмувалася в аварії, йому нецікаво».

Проте відповідачу не може бути відомо, чим він насправді переймається, крім того, дитина травмувалась в аварії з вини своєї матері.

«Вочевидь, чекати бодай співчуття від рівненського валютника ОСОБА_5 і ОСОБА_6 варто, як і розраховувати на справедливість в суді. Сам же ОСОБА_4 після своїх численних автопригод продовжує розсікати Україною з мішками валюти в пошуках гарного курсу обміну. Він точно народився в сорочці, а от чи можна сказати те саме про його майбутніх жертв» - коментує журналістський голос за кадром.

Жодних доказів численних автопригод з його участю у відповідача немає, як і підтвердження інформація про мішки валюти в багажнику його автомобіля .

Така інформація створює враження його причетності до протиправної діяльності, помилкове уявлення у родичів, сусідів, колег, суспільства як про злочинця, якому все сходить з рук, рецидивіста по дорожньо-транспортним пригодам, маніяка та хабарника, спроможного підкупити кого завгодно.

Просить визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність і ділову репутацію інформацію, яка поширена Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) на телеканалі «ICTV» у випуску телевізійної програми «Надзвичайні новини» за 24.06.2017, а саме: «в`їхав у Вас власник елітного Бентлі. Разом із такими автомобілями за чверть мільйона доларів купується індульгенція від правоохоронних органів. Чому ж нова поліція захищає багатіїв? Скільки ще на розкішній люксовій тачці вільно розсікатиме відомий валютник, який таранить будинки та розсипає по асфальту долари», «Червоночорний розкішний красень вартістю понад 100 000 доларів», «У білому Фольцвагені жінка та її дванадцятирічна донечка», «Дівчинка каже - врятував її пасок безпеки», «…за кермом елітного Бентлі був відомий рівненський валютник ОСОБА_4», «На місці аварії ОСОБА_4 сам зізнається», «Але для слідчого це не аргументи. Майже за півроку цілковитої тиші він викликає ОСОБА_5 на допит і одразу вручає їй підозру», «Не став звертати увагу слідчий і на те, що в біографії ОСОБА_4 непристойно багато гучних аварій», «…в заяві до міліції дружина ОСОБА_4 вказала, у салоні було два з половиною мільйони гривень», «ОСОБА_4 знову ж таки на величезній швидкості влетів у будинок», «… по додатковій смузі він міг їхати як завгодно», «Слідчий експеримент він проводити теж не хоче», «…відтак створив чергову аварію», «Це заборонено до завершення слідства», «Зараз ОСОБА_4 переймається лише ремонтом своєї розкішної автівки», «Вочевидь, чекати бодай співчуття від рівненського валютника ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не варто, як і розраховувати на справедливість в суді. Сам же ОСОБА_4 після своїх численних автопригод продовжує розсікати Україною з мішками валюти в пошуках гарного курсу обміну. Він точно народився в сорочці, а от чи можна сказати те саме про його майбутніх жертв».

Також просить зобов'язати відповідача оголосити вступну та резолютивну частини рішення суду на телеканалі ICTV у програмі «Надзвичані новини» не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 7 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, вказує, зокрема, що суд першої інстанції допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а саме: судом не досліджено вимогу про спростування відомостей, поширених щодо нього, яка надсилалася в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 64 ЗУ «про телебачення та радіомовлення». Суд не надав оцінки тому, що відповідач грубо проігнорував адвокатський запит стосовно надання інформації щодо відповіді на вимогу про спростування інформації.

Суд не дослідив диск, на якому міститься відеозапис телевізійної програми, в якій було поширено недостовірну інформацію.

Суд помилково відмовив у задоволенні позову, виходячи з того, що архівна копія не збереглася, оскільки відповідач не заперечував можливості виходу такої передачі в ефір.

Суд в порушення вимог п.3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України, не надав мотивованої оцінки кожному наданому письмовому доказу, які залучалися до матеріалів справи.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з'явилися. Про розгляд справи повідомлені належно.

Від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_14 в судове засідання 28.11.2018 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з її хворобою та призначення судового засідання в режимі відеоконференції.

Проте, у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та призначення відеоконференції колегією суддів відмовлено з наступних підстав.

Як вбачається, ОСОБА_4 був повідомлений про розгляд справи в Київському апеляційному суді завчасно (ас.ас. 132-133), як це передбачено ч. 5 ст. 128 ЦПК України. Договір про надання правової допомоги між ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_14 укладено 10.07.2017 року. Тобто, позивач, отримавши судову повістку-повідомлення ще 14.11.2018 року (за 14 днів до призначеного судового засідання) міг скористатися своїм правом та заявити клопотання про відкладення розгляду справи завчасно. Адвокатом ОСОБА_14 не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували посилання в клопотанні на хворобу останньої.

Разом з тим, ч.2 ст. 212 ЦПК України передбачено, що учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за 5 днів до судового засідання. Як вбачається, представник ОСОБА_4 такою можливістю в строк, передбачений нормами цивільного процесуального законодавства не скористалася.

Таким чином, колегія суддів не вбачала підстав для задоволення клопотання.

Сторони справи є повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином.

Згідно з положеннями ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки причини неявки представника позивача визнані неповажними, а причини неявки відповідача суду повідомлені не були, їх неявка, в силу наведених норм процесуального закону, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08.07.2017 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про спростування відомостей, поширених на телеканалі ICTV у випуску «Надзвичайні новини» за 24.06.2017 щодо нього.

Копія зазначеної вимоги одночасно була направлена ним Національній раді України з питань телебачення і радіомовлення.

Вимога позивача була отримана відповідачем 10.07.2017 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповіді на вимогу позивач не отримав.

Згідно із статтею 3 Конституції Українилюдина, її життя і здоров'я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

У силу статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Згідно із статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Більше того, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens, cited above, p. 28, п. 46).

Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко, як і в цій справі, віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав (Jerusalem v.Austria, no. 26958/95, n. 43, ECHR 2001-11).

Поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.

Зазначене вказує на те, що спірна інформація є оцінкою дій, висловлювання не можна витлумачити як такі, що містять фактичні дані, оскільки вони не містять ствердження про порушення позивачем законодавства чи моральних принципів, а лише дають можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб'єктивними переконаннями.

Свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Як передбачено в статті 10, ця свобода має винятки, які проте повинні чітко тлумачитись, та потреба в таких обмеженнях має бути переконливо встановлена (cf., Jersild v. Denmark, рішення від 23 вересня 1994, Series А по. 298, р. 23, п. 31; Janowski V. Poland [GC], no. 25716/94, n. 30, ECHR 1999 J- Nihpn and Johnsen V. Norway [ОС], no. 23118/93, п. 43, ECHR 1999-VlII; and Fuentes Bobov. Spain, no. 39293/98, n. 43, 29 лютого 2000).

Преса відіграє важливу роль в демократичному суспільстві. Хоча вона не повинна переступати певні межі, зокрема, що стосується захисту репутації та прав інших, а також розголошення конфіденційної інформації, обов'язком преси, тим не менш, є поширення інформації та ідей у спосіб, сумісний із її обов'язком і відповідальністю щодо всіх питань, що становлять громадський інтерес, включаючи питання правосуддя (De Haes and Gijsels v. Belgium, рішення від 24 лютого 1997, Reports 1997-1, pp. 233-34, п. 37 та, mutatis mutandis, Cumpana and Mazare v. Romania [GC], no. 33348/96, nn. 92-110, ECHR 2004). Це не тільки завдання преси - поширювати подібну інформацію та ідеї - суспільство також має право отримувати їх. Інакше чи здатна була б преса відігравати цю життєво важливу роль «вартового пса демократії» (Thorgeir Thorgeirson v. Iceland, рішення від 25 червня 1992, Series A no. 239, p 27, n. 63).

Стаття 10 Конвенції захищає право журналістів розголошувати інформацію, яка становить громадський інтерес, за умови, що вони діють сумлінно та використовують перевірену фактичну базу; та надають «достовірну та точну» інформацію, як того вимагає журналістська етика. (Рішення у справі «Ліндон, Очаковський Лоуренс і Джулай проти Франції» (Lindon, Otchakovsky Laurens and July v. France) [ВП], заяви №№ 21279/02 136448/02, п. 67, ECHR 2007, і «Педерсен Баадсгаард проти Данії» (Pedersen and Baadsgaard v. Denmark) [ВП], заява № 49017/99, п.78, ECHR 2004X1).

Повідомлення новин, засноване на інтерв'ю або відтворенні висловлювань інших осіб, відредагованих чи ні, становить один з найбільш важливих засобів, за допомогою яких преса може відігравати свою важливу роль «сторожового пса суспільства» (рішення у справі «The Observer and The Guardian v. The United Kingdom», від 26 листопада 1991 року, п. 59, Series А no. 216).

У таких справах слід розрізняти ситуації, коли такі висловлювання належали журналісту, і коли були цитатою висловлювання іншої особи, оскільки покарання журналіста за участь у розповсюдженні висловлювань інших осіб буде суттєво заважати пресі сприяти обговоренню питань суспільного значення та не повинно розглядатись,якщо для іншого немає винятково вагомих причин.

Українське законодавство надає журналістам імунітет від цивільної відповідальності за дослівне відтворення матеріалу. Суд звертає увагу на те, що це положення у загальному плані відповідає його підходу до свободи журналістів поширювати висловлювання, зроблені іншими (рішення від 23 вересня 1994 року у справі «Йерзільд проти Данії» (Jersild v. Denmark), п. 35, Series А, № 298 та рішення у справі «Тома проти Люксембургу» (Thoma v. Luxembourg), заява № 38432/97, п. 62, ECHR 2001-III).

Таким чином,інформація, озвучена в програмі «Надзвичайні новини» від 24.07.2017 не є висновками самого журналіста, оскільки має місце переказування інформації з чужих слів, а саме учасників дорожньо-трансортної пригоди.

Отже, журналісти, що збирали матеріали до ефіру, не є такими, що порушили свій професійний обов'язок не здійснюючи перевірку викладеної інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погоджується ісуд апеляційної інстанції, виходив із того, що з наданихпозивачем доказів у справі неможливо встановити джерело походження спірного відеоматеріалу, факт поширення його відповідачем, визначеним позивачем у позові.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим.

Проте, слід зазначити, що відповідач не заперечував можливості виходу такої передачі в ефір, а лише послався на те, що архівна копія запису не збереглася. Відповідач не надав доказів про те, що відеозапис на наданому позивачем диску є сфальшованим. Також не надано будь-яких доказів про те, що запис сюжету було записано, але не випущено в ефір.

Хоча у справі, яка переглядається, суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення та вказуючи на те, що позивачем не надано доказів поширення відповідачем відносно нього інформації, неправильно застосував статтю 277 ЦК України, однак враховуючи те, що поширена інформація не порушує особисті немайнові права на повагу до гідності, честі та ділової репутації ОСОБА_4, оскільки така інформація є висловлюванням, що не може бути витлумачене як таке, що містять фактичні дані, суд правильно вирішив спір по суті.

Наведені в апеляційнійскарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення вказаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі ОСОБА_4

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 7 травня 2018 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом 30 днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач

Судді: