Постанова

Іменем України

15 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 750/11088/16-ц

провадження № 61-18297св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Театр тіней «Фаєрфлайс»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргуОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2016 року у складі судді Коверзнева В. О. та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року у складі колегії суддів: Шитченко Н. В., Бобрової І. О., Висоцької Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Театр тіней «Фаєрфлайс» (далі - ТОВ «Театр тіней «Фаєрфлайс») про захист права інтелектуальної власності.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є одноосібним автором твору образотворчого мистецтва «ІНФОРМАЦІЯ_1», який використовує відповідач без його згоди в рекламних цілях шляхом розповсюдження листівок, а також в мережі Інтернет, чим порушує його право інтелектуальної власності.

Посилаючись на викладене, позивач просив заборонити відповідачу використовувати в будь-якій формі належний йому твір - повністю або його частину, в тому числі, шляхом розміщення зображення твору на одязі, біг-бордах, сіті-лайтах, інших площадках, призначених для розміщення інформації (флаєрах/листівках, аудіо та відео файлах тощо) та розміщення твору в мережі Інтернет.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що твір є продуктом співавторства і право на нього належить не лише позивачу, який здійснив державну реєстрацію права інтелектуальної власності на своє ім'я, а також й іншим учасникам першого складу театру тіней, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, які мають рівне з позивачем право на використання цього твору.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено шляхом виключення з мотивувальної частини рішення слова: «а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16». В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Апеляційний суд змінюючи рішення місцевого суду виходив із того, що відповідачем надані варіанти розробки логотипу у виді слона та назви колективу з датою такого створення у квітні-травні 2012 року, а тому твердження позивача, що лише у нього, як автора твору, наявні ескізи створення твору, не заслуговують на увагу. Позивач не був одноособовим автором твору. ОСОБА_4 безумовно займався технічною частиною роботи, у тому числі анімацією та макетами, однак, вказане не свідчить про те, що він є одноособовим автором спірного твору. Жодна із сторін не заперечувала, що логотип створений у 2012 році і використовувався спільно першим складом театру тіней для позначення колективу. Позивачем при цьому не надано доказів, які б підтверджували, що використання цього логотипу мало б відбуватися лише з його дозволу або лише за його згодою, як автора. ОСОБА_4 не був одноособовим засновником або керівником театру тіней, ролі всіх учасників проекту у творчій діяльності були різними, а результати творчості - колективними. Графічне зображення слона обране за основу логотипу взяте з мережі Інтернет і незначним чином видозмінено шляхом домалювання дрібних деталей, у тому числі хвоста, а отже, як назва колективу, так і зображення тварини, було предметом колективного створення.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Крім того, встановлення співавторства фізичних осіб на створений твір не може підтверджуватися показами свідків. Статтею від 30 жовтня 2014 року, що розміщена на міському інформаційному порталі порталі м. Чернігова, режим доступу - http://www.gorod.cn.ua., підтверджується попереднє твердження про чіткий розподіл обов'язків кожного із учасників тодішнього колективу. Жодним документом не підтверджується юридичний факт створення ним твору у співавторстві з іншими учасниками колективу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2017 року відкрито провадження у справі та надано строк для подання заперечення на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ указану справупередано до Верховного Суду.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п'яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду - без змін.

Судом установлено, що ОСОБА_4 є автором твору образотворчого мистецтва під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» у вигляді графічного зображення слона, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір від 30 грудня 2015 року НОМЕР_1.

Згідно із випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 25 лютого 2016 року ТОВ «Театр тіней «Фаєрфлайс» зареєстроване у реєстрі як юридична особа, керівником якої зазначена ОСОБА_5

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач вказує на те, що відповідач незаконно використовує вказаний твір образотворчого мистецтва в своїй господарській діяльності, чим порушує його авторські права.

За правилом статті 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Особа, яка має авторське право (автор твору чи будь-яка інша особа, якій на законних підставах передано авторське майнове право на цей твір), для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права. Цей знак складається з таких елементів: латинська літера «c», обведена колом; ім'я особи, яка має авторське право; рік першої публікації твору. Знак охорони авторського права проставляється на оригіналі і кожному примірнику твору. Суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах.

Аналогічні положення визначені статями 433, 435, 437 ЦК України.

Авторське право на твір, створений у співавторстві, належить співавторам спільно, незалежно від того, становить такий твір одне нерозривне ціле чи складається з частин, кожна з яких може мати ще й самостійне значення. Частина твору, створеного у співавторстві, визнається такою, що має самостійне значення, якщо вона може бути використана незалежно від інших частин цього твору. Кожен із співавторів зберігає своє авторське право на створену ним частину твору, яка має самостійне значення. Відносини між співавторами можуть бути визначені договором. У разі відсутності такого договору авторське право на твір здійснюється всіма співавторами спільно.

Приписами частини першої статті 437 ЦК України передбачено, що авторське право виникає з моменту створення твору. Правовий режим авторського права встановлений статтею 438 Кодексу, яка визначає, що автору твору належать особисті немайнові права, встановлені статтею 423 цього Кодексу, а також право: вимагати зазначення свого імені у зв'язку з використанням твору, якщо це практично можливо; забороняти зазначення свого імені у зв'язку з використанням твору; обирати псевдонім у зв'язку з використанням твору; на недоторканість твору.

Допитані судом свідки вказали, що театр тіней створений у 2010 студентами Чернігівського національного технологічного університету, до складу якого входили 13 акторів: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, а також позивач. Орієнтовно в 2011-2012 роках колектив театру тіней з метою розробки логотипу театру вирішив обрати графічне зображення слона, оскільки саме слон був першою фігурою, яку виконали в тіні актори театру. Вони відшукати в Інтернеті зображення слона, яке в подальшому перероблено. Остаточний ескіз слона намальований на звичайній серветці і після цього перенесений у цифрове комп'ютерне зображення. Свідки стверджують, що в розробці твору брав участь весь колектив театру.

Листом від 27 жовтня 2015 року підписаним позивачем, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11 і ОСОБА_12, адресованим Українському інституту інтелектуальної власності, заявники повідомляють установі про свою незгоду на реєстрацію ОСОБА_7, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на своє ім'я товарного знаку у вигляді твору, з тих підстав, що насправді твір створений у 2012 році всіма учасниками театру тіней, а не лише вказаними особами.

Отже, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позову, оскільки створення твору образотворчого мистецтва під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» у вигляді графічного зображення слона є продуктом співавторства і право на нього належить не лише позивачу, який здійснив державну реєстрацію права інтелектуальної власності на своє ім'я, а також й іншим учасникам першого складу театру тіней.

Установивши, що твір образотворчого мистецтва під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» у вигляді графічного зображення слона є продуктом співавторства, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку з відсутністю порушеного права ОСОБА_4 та правомірністю розміщення та використання відповідачем твору ТОВ «Театр тіней «Фаєрфлайс» у мережі Інтернет, оскільки засновники цього товариства були учасниками першого складу театру тіней, які колективно створили логотип у 2012 році.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи. Однак згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2016 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик