_________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1826/18
УХВАЛА

27.06.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2018 року по цивільній справі №520/13305/17 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку за несплату аліментів в сумі 40000 гривень 00 копійок.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 13.11.2017 року відкрито провадження по справі на підставі вищевказаної позовної заяви та призначено по справі попереднє судове засідання на 26 грудня 2017 року.

Під час підготовчого судового засідання до суду надійшла заява від відповідача по справі, в якій останній повідомив суд, що змінив прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1, виданим 04 листопада 2017 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №86 від 04 листопада 2017 року та копією паспорту громадянина України НОМЕР_2.

У зв'язку з чим, судом було ухвалено замінити дані щодо прізвища відповідача по справі та вважати ОСОБА_3.

Також під час підготовчого судового засідання представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 було надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій представник просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/39 ? частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв.м., житловою 118,3 кв.м.

В обґрунтування вказаної заяви представник позивача посилалась на те, що рішенням Київського районного суду міста Одеси від 03 вересня 2014 року по цивільній справі №520/7855/14-ц ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 01 липня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Однак, як стверджує представник позивача, відповідачем вказане рішення суду не виконується, у зв'язку з чим у ОСОБА_4 наявна заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.07.2014 року по 31.08.2017 року, яка складає 38000 гривень 00 копійок, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам.

У зв'язку з тим, що відповідачем не виконується вказане рішення суду на протязі трьох років, представник позивача вважала, що це підтверджує факт ухилення ОСОБА_3 від виконання обов'язків покладених на нього рішення суду.

Оскільки відповідачем рішення суду не виконується, а позивачеві за необхідна матеріальна допомога на утримання дитини, неустойка за вказаний період за несплату аліментів складає в сумі 40000 гривень 00 копійок, ОСОБА_2 була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.

Представник позивача зазначила, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №71122705 від 21.10.2016 року, ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить ? частка домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв.м., житловою 118,3 кв.м., власником іншої ? частки вказаного домоволодіння є позивачка - ОСОБА_2

Згідно з висновком про оцінку майна від 15.07.2014 року, вартість домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, складає 3194281 гривня 00 копійок, тобто вартість ? частки домоволодіння належної відповідачеві становить 1588059 гривень.

Представник позивача також стверджувала, що співмірним заходом забезпечення позову з урахуванням ціни позову в сумі 40000 гривень є накладення арешту на належну відповідачеві 1/39 частку від ? частки вказаного домоволодіння, вартість якої буде дорівнювати ціні позову в цій справі.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2018 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про забезпечення позову - задоволено. Вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/13305/17 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, а саме накладено арешт на 1/39 частку від ? частки (що дорівнює 1/78 частці всього) домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв.м., житловою 118,3 кв.м., яке належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3.

19 червня 2018 року до суду надійшла заява від громадянина ОСОБА_7 про ініціювання питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2018 року по цивільній справі №520/13305/17, посилаючись на те, що вданій справі сторони зловживають процесуальними правами та навмисно вводять суд в оману, намагаючись утруднити або перешкодити виконанню іншого судового рішення.

Так представник ОСОБА_7 повідомлено суд, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2013 року по справі №2/1519/7032/11 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 було стягнуто 3197665 (три мільйони сто дев'яносто сім тисяч шістсот шістдесят п'ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

На виконання вказаного рішення, 05 квітня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Хлєбниковим О.В. було відкрито виконавче провадження ВП №50692731.

Як вбачається з повідомлення державного виконавця від 25.07.2017 №09.1-6156/В-9, ним було звернуто стягнення на рухоме майно ОСОБА_4, а також накладено арешт на нерухоме майно боржника: 1/4 частку домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв.м., житловою 118,3 кв.м., яке належить ОСОБА_4 (вказане підтверджується інформаційною довідкою 127965880 від 18.06.2018).

За повідомленням державного виконавця, вартість належної ОСОБА_4 частки домоволодіння становить 2791243 гривні 00 копійок.

На даний час рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2013 року у справі №2/1519/7032/11 не виконано, виконавче провадження триває.

У вказаній заяві представником ОСОБА_7 звернуто увагу суду, що незважаючи на те, що за твердженням позивача заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів перевищує три роки, позивач не надала до суду жодних доказів того, що відповідач був притягнутий до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів.

Відповідальність за ст. 164 КК України, ухилення від сплати аліментів на утримання дітей» настає за невиконання рішення суду про сплату аліментів на утримання дітей настає у випадку, якщо заборгованість зі сплати таких коштів дорівнює сумі виплат за шість місяців.

Натомість позивач, як стверджує ОСОБА_7, не лише не надав доказів звернення з відповідною заявою до правоохоронних органів, але й взагалі не надав доказів звернення до виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.09.2014 року у справі №520/7855/14-ц, яким було присуджено до стягнення з ОСОБА_8 аліментів на утримання дітей.

Таким чином, доказів існування заборгованості зі сплати аліментів у вказаній ОСОБА_2 сумі до суду не надано.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Натомість, як стверджує ОСОБА_7, виконавче провадження щодо ОСОБА_4 здійснюється державним виконавцем лише стосовно стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_7, тобто інших виконавчих проваджень щодо ОСОБА_3 не відкрито.

Вказане свідчить про введення позивачем в оману суду щодо фактичних обставин справи та дійсних правовідносин між сторонами, про безпідставність заявлених ОСОБА_2 позовних вимог і, як наслідок, безпідставність застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно.

Також зазначено, що статтею 46 Закону України «Про виконавче провадження» встановлена черговість задоволення вимог стягувачів у разі, якщо стягнутих з боржника коштів не вистачає для задоволення всіх вимог, у зв'язку з чим стягнення з ОСОБА_3 присуджених рішенням суду аліментів на отримання дитини має відбуватись в порядку черговості, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1, 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суд роз'яснює заявнику, що у відповідності до ч.1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч.1 ст.48 ЦПК України).

Оскільки ОСОБА_7 не є стороною по справі №520/13305/17, судом враховується, що остання позбавлена права на звернення до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, однак суд вважає, що з урахуванням повідомлених обставин та наданих до суду доказів, за необхідне ініціювати питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2018 року по цивільній справі №520/13305/17 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, з власної ініціативи суду, у зв'язку з чим судом було призначено судове засідання на 27 червня 2018 року о 08 годині 50 хвилин, для розгляду вказаного питання.

У судове засідання сторони по справі №520/13305/17 не з'явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями кур'єрскої доставки з повідомленням, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від отримання судової повістки, що є належним повідомленням, про причини неявки суд не повідомили.

Представник ОСОБА_7 - ОСОБА_9 в судовому засіданні просив суд ініціювати та вирішити питання щодо скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2018 року по цивільній справі №520/13305/17, оскільки вказана ухвала суду перешкоджає виконанню рішень суду, які є чинними на цей час, а також підтримав викладені пояснення викладені у заяві, поданій до суду 19 червня 2018 року за вхід №22383.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та надані до суду докази, суд дійшов висновку щодо необхідності скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2018 року по цивільній справі №520/13305/17, з наступних підстав.

Як вже встановлено судом, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2018 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про забезпечення позову - задоволено. Вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/13305/17 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, а саме накладено арешт на 1/39 частку від ? частки (що дорівнює 1/78 частці всього) домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв.м., житловою 118,3 кв.м., яке належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3.

Вказана ухвала суду постановлена Київським районним судом міста Одеси на підставі встановлених обставин, а саме того, що з позовної заяви та наданих до неї документів вбачається, що рішенням Київського районного суду міста Одеси від 03 вересня 2014 року по цивільній справі №520/7855/14-ц ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 01 липня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості по аліментам від 14.09.2017 року, у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.07.2014 року по 31.08.2017 року у розмірі 38000 гривень 00 копійок.

Оскільки відповідачем рішення суду не виконується, а позивачеві за необхідна матеріальна допомога на утримання дитини, позивачем було розраховано неустойку за вказаний період за несплату аліментів, яка складає в сумі 40000 гривень 00 копійок, у зв'язку з чим ОСОБА_2 була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що між сторонами по справі виник спір стосовно невиконання відповідачем ОСОБА_3 зобов'язань покладених на нього рішенням Київського районного суду міста Одеси від 03 вересня 2014 року по цивільній справі №520/7855/14-ц, у зв'язку з чим у останнього наявна заборгованість по сплаті неустойки за несплату аліментів.

Позивачем визначено ціну позову в сумі 40000 гривень 00 копійок.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №71122705 від 21.10.2016 року, ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить ? частка домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв.м., житловою 118,3 кв.м., власником іншої ? частки вказаного домоволодіння є позивачка - ОСОБА_2

Згідно з висновком про оцінку майна від 15.07.2014 року, вартість домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, складає 3194281 гривня 00 копійок, тобто вартість ? частки домоволодіння належної відповідачеві становить 1588059 гривень.

У зв'язку з чим, судом встановлено, що з урахуванням встановленої вартості належної відповідачеві частки нерухомого майна та ціни позову, співмірною часткою з вказаного нерухомого майна до ціни позову в сумі 40000 гривень 00 копійок є 1/39 частка від ? частки (що дорівнює 1/78 частці всього) домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв.м., житловою 118,3 кв.м., яке належить відповідачеві ОСОБА_3 (1/2 частка домоволодіння - 1588058 / 39 = 40952 гривні 32 копійки).

На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, суд, під час постановлення ухвали суду від 11 квітня 2018 року, дійшов до висновку, що вимоги стосовно забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/39 від ? частки (що дорівнює 1/78 частці всього) домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв.м., житловою 118,3 кв.м., належного на праві спільної часткової власності відповідачеві ОСОБА_3, є обґрунтованими, законними та співрозмірними із заявленими позовними вимогами про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 40000 гривень 00 копійок, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист.

Однак, після постановлення вказаної ухвали суду, під час розгляду цивільної справи №520/13305/17, судом також встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження ВП №50692731 з виконання виконавчого листа №2/1519/7032/11, виданого 29 серпня 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 3197665 гривень 80 копійок та судових витрат у загальному розмірі 1914 гривень 10 копійок.

В ході примусового виконання, державним виконавцем звернуто стягнення на рухоме майно боржника, а саме на:

- газовий котел марки «Saunier Duval 4KLZ», фабричний номер 4.40KLZPL15;

- відео монітор дзвінок марки «СОММАХ coLTD»;

- мікрохвильову піч марки «HOTPOINT ARISTON», металева, сірого кольору, модель MWA212IX/HA;

- духову шафу марки «HOTPOINT ARISTON», металева, сірого кольору, серійний номер 7485760100;

- люстру металеву на 8 патронів;

- газову плиту (поверхня) на 3 конфорки, сірого кольору, металева;

- кондиціонер марки «LG neo PLASMA plus», модель «S12LHP»;

- кондиціонер марки «LG neo PLASMA plus S18LHP»;

- кондиціонер марки «LG neo PLASMA plus S12LHP»;

- електричну кухонну витяжку марки «ELIKA»;

- кухонні дерев'яні меблі вбудовані в комплекті коричневого кольору, яке належить ОСОБА_4.

Також звернуто стягнення на нерухоме майно боржника, а саме на 1/2 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з окремого житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв. м, житловою площею 118,3 кв. м., та яка належить ОСОБА_4.

Державним виконавцем призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою визначення вартості майна боржника.

Згідно звіту оцінювача вартість арештованого рухомого майна боржника становить:

- газового котла марки «Saunier Duval 4KLZ», фабричний номер 4.40KLZPL15, - 5665,00 грн.;

- відео монітору дзвінок марки «СОММАХ coLTD», -1902,00 грн,;

- мікрохвильової пічі марки «HOTPOINT ARISTON», металева, сірого кольору, модель MWA212IX/HA, - 4110,00 грн.;

- духової шафи марки «HOTPOINT ARISTON», металева, сірого кольору, серійний номер 711282403- 0, - 3988,00 грн.:,

- люстри металевої на 8 патронів, - 804,00 грн.;

- газової плити (поверхня) на 3 конфорки, сірого кольору, металева, -1516,00 грн.;

- кондиціонеру марки «LG neo PLASMA plus», модель «S12LHP» -10849,00 грн,;

- кондиціонеру марки «LG neo PLASMA plus S18LHP» -10849,00 грн.;

- кондиціонеру марки «LG neo PLASMA plus S12LHP» -10849,00 грн.;

- електричної кухонної витяжки марки «ELIKA» - 1120,00 грн.;

- кухонних дерев'яних меблів вбудованих в комплекті коричневого кольору, - 2543,00 грн.

Згідно звіту оцінювача вартість арештованого нерухомого майна боржника, а саме 1/2 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з окремого житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв. м, житловою площею 118,3 кв. м., становить - 2791243 гривні 00 копійок.

Вказані обставини підтверджуються листом Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 25.07.2017 року за вих. №09.1-6156/В-9.

Також, як вбачається з інформаційної довідки про виконавче провадження ВП №50692731 від 19.06.2018 року, 14.04.2017 року державним виконавцем розпочато під час примусового виконання виконавчого листа №2/1519/7032/11, виданого 29 серпня 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси, дії щодо звернення стягнення на майно боржника, з метою реалізації майна для погашення заборгованості та майнових вимог стягувача в сумі 3519537 гривень 89 копійок.

На підставі викладених обставин, судом встановлено, що на цей час є рішення Малиновського районного суду міста Одеси по цивільній справі №2/1519/7032/11 про стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 3197665 гривень 80 копійок та судових витрат у загальному розмірі 1914 гривень 10 копійок, яке набрало законної сили, на виконання якого Малиновським районним судом міста Одеси 29 серпня 2013 року видані виконавчі листи, на підставі яких відкрито виконавче провадження з примусового виконання ВП №50692731, в рамках якого здійснюються дії щодо звернення стягнення на майно боржника, однак на цей час вказані дії є неможливими у зв'язку з постановленням 11.04.2018 року Київським районним судом міста Одеси ухвали про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі №520/13305/17 шляхом накладення арешту на 1/39 від ? частки (що дорівнює 1/78 частці всього) домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв.м., житловою 118,3 кв.м., належного на праві спільної часткової власності відповідачеві ОСОБА_3.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Крім того, судом враховується, що згідно з ч.1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судове рішення (постанова, ухвала) - це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов'язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Згідно з ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод Європейського суду з прав людини як джерела права.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1).

Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд.

Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Право на справедливий суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін. Обов'язковість виконання судових рішень, разом із іншими складовими права на справедливий суд, зокрема, такими як суб'єктивна неупередженість суду, принцип правової визначеності, заборона втручання законодавця у відправлення правосуддя розглядаються Судом в якості елементів верховенства права (Golder v. The United Kingdom, аpp. no. 4451/70).

Отже, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням вищевикладеного та враховуючи, що:

- на цей час є рішення Малиновського районного суду міста Одеси по цивільній справі №2/1519/7032/11 про стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 3197665 гривень 80 копійок та судових витрат у загальному розмірі 1914 гривень 10 копійок;

- яке набрало законної сили;

- на виконання якого Малиновським районним судом міста Одеси 29 серпня 2013 року видані виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 3197665 гривень 80 копійок та судових витрат у загальному розмірі 1914 гривень 10 копійок;

- на підставі яких відкрито виконавче провадження з примусового виконання ВП №50692731;

- в рамках якого здійснюються дії щодо звернення стягнення на майно боржника - ОСОБА_4, у тому числі на належну ОСОБА_3 частку у нерухомому майні - домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв.м., житловою 118,3 кв.м.;

Однак на цей час вказані дії є неможливими у зв'язку з:

- постановленням 11.04.2018 року Київським районним судом міста Одеси ухвали про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі №520/13305/17 шляхом накладення арешту на 1/39 від ? частки (що дорівнює 1/78 частці всього) домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв.м., житловою 118,3 кв.м., належного на праві спільної часткової власності відповідачеві ОСОБА_3;

Тому суд приходить до висновку, що застосовані судом ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11.04.2018 року заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/13305/17:

- є перешкодою для виконання рішення Малиновського районного суду міста Одеси по цивільній справі №2/1519/7032/11;

- яке в свою чергу набрало законною сили;

- є обов'язковим для виконання;

- перешкоди виконання якого можуть бути порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- якою в свою чергу регламентовано, що виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду;

- виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду»;

- а також з урахуванням того, що в цій справі рішення суду ще не ухвалено;

- відповідно до положень ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження;

- відповідно до статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» встановлена черговість задоволення вимог стягувачів у разі, якщо стягнутих з боржника коштів не вистачає для задоволення всіх вимог;

На підставі чого з урахуванням усіх обставин в сукупності, суд дійшов висновку, що вжиті ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2018 року заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/13305/17 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, підлягають до скасування.

Керуючись ст. 158 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2018 року по цивільній справі №520/13305/17 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, а саме скасувати арешт з 1/39 частки від ? частки (що дорівнює 1/78 частці всього) домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв.м., житловою 118,3 кв.м., яке належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3.

Після набрання ухвали законної сили, копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено - 27 червня 2018 року.

Головуючий Калініченко Л. В.