ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 405/5842/17

провадження № 22-ц/4809/405/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

секретар Бодопрост М. М.

учасники справи:

позивачі - Кіровоградський міськрайонний центр зайнятості, Кіровоградський обласний центр зайнятості, представник за довіреностями - Велика Світлана Степанівна

відповідач - ОСОБА_2, представник - адвокат ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 вересня 2018 року у складі судді Бершадської О. В. у справі за позовом Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості, Кіровоградського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманих коштів допомоги по безробіттю та суми вартості наданих соціальних послуг з професійної підготовки,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року Кіровоградський міськрайонний центр зайнятості (далі - центр зайнятості), Кіровоградський обласний центр зайнятості звернулись в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманих коштів допомоги по безробіттю та суми вартості наданих соціальних послуг з професійної підготовки.

Зазначали, що 10 квітня 2012 року ОСОБА_2 звернулась до Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості із заявою про реєстрацію її безробітною та призначення допомоги по безробіттю. В заяві зазначила, що не зареєстрована, як суб?єкт підприємницької діяльності, не займається іншими видами діяльності, що визначені у ч.3 ст.1 ЗУ «Про зайнятість населення», у додатку до персональної картки зазначила, що попереджена про повернення незаконно виплачених центром зайнятості коштів у разі встановлення недостовірності даних наданих нею, які є підставою для надання статусу безробітного та виплати матеріального забезпечення або встановлення її належності до категорії зайнятих…Ознайомлена та отримала пам?ятку «Ваші права - Ваші обов?язки…».

На підставі наданих відповідачем документів та відомостей їй надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 10 квітня 2012 року по 04 квітня 2013 року.

23 жовтня 2012 року відповідач уклала з Кіровоградським міськрайонним центром зайнятості договір № 00008 щодо професійного навчання за професією «продавець продовольчих товарів» та у період з 24 жовтня 2012 року по 18 березня 2013 року пройшла навчання у Кіровоградському професійному ліцеї сфери послуг.

30 квітня 2013 року відповідача було знято з обліку, як безробітну у зв?язку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів.

Сума вартості наданих відповідачу соціальних послуг з професійної підготовки склала 1499 грн. 61 коп., сума виплачених коштів допомоги по безробіттю за період з 10 квітня 2012 року по 04 січня 2013 року склала 7517 грн. 50 коп.

При обміні інформацією у І кварталі 2017 року між ОДПІ ГУ ДФС, Пенсійним фондом України та фондами загальнообов?язкового державного соціального страхування, центром зайнятості було виявлено факт одночасної реєстрації у відповідача фізичної особи-підприємця та безробітної особи, проведено розслідування, яким встановлено, що відповідач, маючи статус фізичної особи-підприємця з 01 жовтня 1999 року по 01 березня 2017 року одночасно була зареєстрована безробітною з 10 квітня 2012 року по 30 квітня 2013 року та отримувала допомогу по безробіттю і проходила професійне навчання, про що складено акт № 227 від 07 березня 2017 року.

За наслідками проведеного розслідування Кіровоградським міськрайонним центром зайнятості прийнято рішення про повернення відповідачем незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 7517 грн. 50 коп. та видано наказ № 109-д від 07 березня 2017 року, а також про відшкодування відповідачем витрат на професійне навчання в сумі 1499 грн. 61 коп. та видано наказ № 21-д-2017 від 07 березня 2017 року. Копії наказів разом з повідомленням № 06-35/880/08 від 09 березня 2017 року направлені на адресу відповідача, однак лист повернувся без вручення в зв'язку із зміною адреси місця проживання. У телефонній розмові відповідача було повідомлено про необхідність отримання листа та повернення незаконно отриманих коштів, однак відповідач накази у встановленому законом порядку не оскаржила, кошти не повернула.

Просили стягнути з відповідача на користь Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості суму незаконно отриманих коштів допомоги по безробіттю в розмірі 7517 грн. 50 коп., на користь Кіровоградського обласного центру зайнятості суму вартості наданих соціальних послуг з професійної підготовки в розмірі 1499 грн. 61 коп.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 березня 2018 року позов задоволено.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 травня 2018 року заочне рішення скасовано за заявою відповідача (а.с.88).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 вересня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості незаконно отримані кошти допомоги по безробіттю в сумі 7517 грн. 50 коп., на користь Кіровоградського обласного центру зайнятості - суму вартості наданих соціальних послуг з професійної підготовки в розмірі 1499 грн. 61 коп. Суд встановив, що відповідач при поданні заяви про надання статусу безробітної особи не повідомила позивача, що вона є фізичною особою - підприємцем, тому безпідставно від позивачів отримала кошти по безробіттю та їй безпідставно надані соціальні послуги з професійної підготовки.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, відмовити у повному обсязі у задоволенні позову. Зазначає, що нею були надані всі необхідні документи для реєстрації, підприємницьку діяльність на той час вона вже не здійснювала, не була самозайнятою особою, не отримувала пенсію на пільгових умовах і не займалась іншими видами діяльності, визначеними ч.3 ст.1 ЗУ «Про зайнятість населення». Достовірність даних та згоду на їх обробку вона засвідчила власним підписом. Інспектором центру зайнятості здійснено перевірку наданих нею документів, зареєстровано в центрі та надано статус безробітної. Підстав для відмови у наданні їй статусу безробітної не було. В подальшому їй здійснювалась виплата допомоги по безробіттю. З витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданого позивачами, зазначено в графі дата державної реєстрації: дата запису 21.01.2014, дата взяття на облік в ГУ регіональної статистики 22.01.2014, дата реєстрації в КОДПІ ГУ ДФС в Кіровоградській області 23.01.2014. Відповідно реєстрація відбулась в січні 2014 року, тоді як допомогу по безробіттю вона отримувала в 2012-2013 роках. Однак вона у 2014 році до вказаних органів про повторну реєстрацію не зверталась. У 1999 році вона зареєструвалась, як приватний підприємець за прізвищем «Бабенко», яке на «Іщенко» змінила після укладення шлюбу 20 січня 2007 року. У 2012 році при постановці на облік в центр зайнятості вона подавала довідку з Кіровоградської ОДПІ, відповідно до якої свідоцтво про державну реєстрацію вважається недійсним, однак до позовної заяви така довідка долучена не була. Також в рішенні суду не зазначено жодного доказу перерахування їй позивачами коштів, жодних квитанцій про перерахунок коштів до суду надано не було. Позивачами пропущено строк позовної давності, оскільки такий строк розпочався в квітні 2012 року, коли вона звернулась із заявою про реєстрацію її безробітною. Позивачі звернулась в суд лише 13 жовтня 2017 року, тобто через п?ять з половиною років. Оскільки у позивачів з 09 грудня 2012 року виник обов?язок перевіряти достовірність поданих особою даних, то про порушення, зазначені у позові вони могли довідатись з 09 грудня 2012 року. Позивачі в позовній заяві та суд в своєму рішенні посилаються на ЗУ «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року, який набрав чинності 01 січня 2013 року, тобто після подання нею заяви про реєстрацію її безробітною та призначення допомоги по безробіттю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що періодом спірних правовідносин, а саме перебування відповідача на обліку як безробітної особи, є період з 10 квітня 2012 року по 29 квітня 2013 року. У цей період діяли ЗУ «Про зайнятість населення» в редакції від 01 березня 1991 року, який був чинний до 01 січня 2013 року та ЗУ «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року. Норми цих законів не суперечать один одному. Відповідачем не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що до отримання нею статусу безробітного, допомоги по безробіттю, проходження професійного навчання нею були вчинені дії для державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця та припинено підприємницьку діяльність згідно із законодавством. Суд дійшов висновку, що інформація, внесена до ЄДР про фізичну особу ОСОБА_2 є достовірною та може бути використана у цьому спорі, а саме дата реєстрації підприємницької діяльності 01.10.1999, дата внесення запису 21.01.2014, дата припинення підприємницької діяльності 01.03.2017. Дата 21.10.2014 є не новою датою реєстрації підприємницької діяльності відповідача, а датою внесення запису в ЄДР про включення до ЄДР інформації про фізичну особу-підприємця. Судом встановлено, що довідка Кіровоградської ОДПІ, яка начебто була подана відповідачем жодним чином не спростовує внесену до ЄДР інформацію про дату припинення її підприємницької діяльності 01 березня 2017 року. Сума виплаченої допомоги по безробіттю підтверджується відповідною довідкою центру зайнятості, що підписується керівником, головним бухгалтером та скріплюється печаткою. Про порушення відповідачем прав у зв?язку з безпідставним отриманням нею допомоги по безробіттю центру зайнятості стало відомо 01 березня 2017 року за інформацією з бази даних ЄІАС та довідника ПОУ ЄДРС. Об?єктивні відомості того, що про цей факт центру зайнятості стало відомо раніше відсутні. (а.с.172-176).

Апеляційне провадження відкрито 02 листопада 2018 року (а.с.161), справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 28 листопада 2018 року (а.с.168).

В засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, а представник позивачів просив залишити рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суду дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, за заявою від 10 квітня 2012 року ОСОБА_2 позивачем з 10 квітня 2012 року по 04 січня 2013 року їй було надано статус безробітної особи та виплачено допомогу по безробіттю в сумі 7517 грн.50 коп. Також були надані соціальні послуги з професійної підготовки.

При цьому особисто відповідач в заяві зазначила, що вона не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності (а.с.7).

В першому кварталі 2017 року позивачі виявили факт, що ОСОБА_2 з 01 жовтня 1999 року є фізичною особою підприємцем. Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем проведена 01 березня 2017 року за її рішенням (а.с.10, 78,114-115).

Факт наявності реєстрації ОСОБА_2, як фізичної особи-підприємця з 01 жовтня 1999 року по 01 березня 2017 року підтвердив і представник відповідача в засіданні апеляційного суду, при цьому зазначав, що припинена підприємницька діяльність була 01 березня 2017 року за її власним рішенням.

Періодом спірних правовідносин є час перебування відповідача на обліку як безробітної особи з 10 квітня 2012 року по 29 квітня 2013 року . У цей період діяли Закон України «Про зайнятість населення» в редакції №803-ХІІ від 01 березня 1991 року, що був чинний до 01 січня 2013 року та Закон України «Про зайнятість населення» №5067-УІ від 05 липня 2012 року.

Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються також Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» безробітні зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їх матеріального забезпечення та при вирішенні питання про надання статусу безробітного, а згідно зі ст. 34 цього Закону фонд має право, зокрема, стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

За правилами частини 3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» №5067-УІ від 05 липня 2012 року відповідальність за достовірність поданих даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Сума незаконно виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що отримані позивачем кошти підлягають поверненню, оскільки при поданні заяви про надання статусу безробітної особи ОСОБА_2 приховала факт, що вона має статус фізичної особи-підприємця. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно.

Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13 .

Наявність реєстрації у державному реєстрі особи як підприємця не дає особі права на отримання статусу безробітного та унеможливлює отримання допомоги по безробіттю. В даному випадку, якби відповідач зазначив, що він зареєстрований як підприємець, то не отримав би статусу безробітного та як наслідок допомоги по безробіттю. Тому неповідомлення відповідачем центру зайнятості про наявність такої обставини свідчить про недобросовісність та невиконання ним своїх обов'язків, що є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Доводи представника відповідача, що відповідач, подаючи заяву про надання статусу безробітної особи, надала довідку податкової інспекції, що свідоцтво про державну реєстрацію є недійсним, належними доказами не підтверджено, така довідка у справі відсутня.

З роз'яснень Державної фіскальної служби (а.с.102) та відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців міської ради міста Кропивницького (а.с.118-119) вбачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована і взята на облік, як фізична особа-підприємець 01 жовтня 1999 року, разом з тим включення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомості про фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року та до 03 березня 2012 року, які не були включені до Єдиного державного реєстру проводиться з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, вважаються недійсними. Відповідно до журналу обліку реєстраційних справ суб'єктів підприємницької діяльності №013 за 1999 рік та електронної бази даних виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради включення до Єдиного державного реєстру фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 як фізичної особи - підприємця відбулося 21 січня 2014 року із відміткою про недійсність свідоцтва та зазначенням дати державної реєстрації 01 жовтня 1999 року. Факт перебування відповідача, як фізичної особи - підприємця, в електронній базі виконкому та перенесення цих відомостей 21 січня 2014 року до Єдиного державного реєстру не свідчить про те, що вона не мала права на набуття статусу безробітного.

За таких обставин не можна взяти до уваги доводи апеляційної скарги, що відповідач мала довідку про недійсність свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця станом на день подання нею заяви 10 квітня 2012 року і така довідка правового значення не має, оскільки статус фізичної особи - підприємця підтверджується виключно реєстром.

Твердження представника відповідача про те, що саме на позивача покладено обов'язок проведення перевірки достовірності даних зазначених в документах, поданих для надання статусу безробітного та виплати матеріального забезпечення, не ґрунтується на нормах матеріального права, і не звільняє відповідача від обов'язку повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, оскільки саме вона несе відповідальність за достовірність поданих нею для надання статусу безробітного відомостей, які виявилися недостовірними.

Наведене свідчить, що ОСОБА_2 належала до зайнятого населення, і не могла бути визнана безробітною, при зверненні до центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, не повідомила про те, що зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, внаслідок чого незаконно отримувала допомогу по безробіттю.

Щодо доводів відповідача про сплив позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що про подання відповідачем недостовірних відомостей щодо наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця позивачу стало відомо у першому кварталі 2017 року. Відомості, що про цей факт стало відомо позивачу раніше, матеріали справи не містять.

Акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення складено 07 березня 2017 року за №227, яким встановлено, що відповідач, перебуваючи на обліку як безробітна з 10 квітня 2012 року по 29 квітня 2013 року одночасно мала не припинену підприємницьку діяльність, яку припинила лише 01 березня 2017 року (а.с.11).

07 березня 2017 року видано наказ про повернення ОСОБА_2 безпідставно отриманих коштів (а.с.13). Позивач 09 березня 2017 року за №06-35/880/ надіслав листа про добровільне повернення коштів по безробіттю та вартості професійного навчання (а.с.16-18) З позовом до суду позивач звернувся в жовтні 2017 року, тобто в межах позовної давності.

Розмір виплаченої допомоги по безробіттю та витрат на навчання підтверджується довідкою, виданою відповідно до п.6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, розрахунком вартості професійного навчання безробітної ОСОБА_2, а також довідкою банку про перерахування коштів відповідачу (а.с.12,14,187).

Суд надав належну оцінку доказам, правильно здійснив тлумачення закону з урахуванням установлених обставин справи. В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішенняКіровського районного суду м. Кіровограда від 17 вересня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 03 грудня 2018 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В. Черненко