Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1741/18
Провадження №: 2-о/332/54/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2018 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Яцуна О.С.,
при секретарі Вельможко Т.О.
за участю заявника ОСОБА_1
представника заявника ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, про встановлення факту спільного проживання подружжя та перебування на утриманні чоловіка, -
ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , з яким вона перебувала у шлюбі з 05.04.1980 р. до його смерті. Починаючи з 05.04.1980 року, вони спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. При цьому, пенсія чоловіка була основним джерелом доходу їх родини, оскільки розмір його пенсії був значно більшим за розмір пенсії заявника. Після смерті чоловіка, ОСОБА_1 звернулась до Центрального об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя для призначення їй пенсії по втраті годувальника, однак їй було відмовлено, у зв`язку з не підтвердженням факту її сумісного проживання з померлим ОСОБА_3 . З наведених підстав заявник просить встановити факт її спільного проживання разом з чоловіком ОСОБА_3 на день його смерті, та встановити факт її перебування на його утриманні.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Лічман І.І., вимоги заяви підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.
Від заінтересованої особи Центрального об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя, надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, та пояснення, в яких зазначають про відсутність правових підстав призначення заявнику пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки ОСОБА_1 не був підтверджений факт постійного проживання з померлим ОСОБА_3 та факт перебування на утриманні чоловіка. Заперечень щодо вимог заяви ОСОБА_1 від заінтересованої особи не надходило.
Вислухавши пояснення заявника та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , з 05.04.1980 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 05.04.2018 року складено відповідний актовий запис № 2278 (а.с.4).
Згідно копії довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 з 30.01.2001 року по теперішній час (а.с.14).
ОСОБА_3 з 20.07.1977 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією його паспорта (а.с.8).
З копії акту від 14.05.2016 року, складеного комісією ОСББ «Будівельник» вбачається, що ОСОБА_3 не проживав у квартирі АДРЕСА_3 з 30.01.2001 року (а.с.10).
З копії довідки № 2001/з від 07.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 перебував на обліку в Центральному об`єднаному УПФУ м. Запоріжжя і отримував пенсію за віком за списком №1 (при повному пільговому стажі) за січень березень 2018 р. в розмірі 5261,04 грн. щомісячно (а.с.12).
Відповідно до довідки № 2000/з від 07.06.2018 року заявник ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Центральному об`єднаному УПФУ м. Запоріжжя і отримала пенсію за віком при неповному пільговому стажі за списком № 2 (зі зниженням пенсійного віку) за березень травень 2018 р. в розмірі 1546,63 грн. щомісячно (а.с.12).
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , кожний окремо, підтвердили, що дійсно заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , а також те, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні у чоловіка.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293, ч.1,2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, якщо від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
За змістом ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, дружина, якщо вона досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Згідно роз`ясненням, що містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановлені факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів для існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.
Заявник зверталася до Центрального об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя з питання призначення їй пенсії в разі втрати годувальника, але листом за № 310/с-9 від 18.05.2018 року їй роз`яснено, що у зв`язку з не підтвердженням факту її сумісного проживання з померлим ОСОБА_3 , відсутні підстави для призначення їй пенсії у разі втрати годувальника (а.с.11).
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання подружжя та перебування на утриманні чоловіка підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено належними доказами, що заявник ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_3 були подружжям, фактично проживали за однією адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. Допомога, яка надавалася заявнику померлим чоловіком за час їх спільного проживання та перебування у зареєстрованому шлюбі, зокрема, після виходу на пенсію, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування, оскільки дохід, що отримував померлий ОСОБА_3 у вигляді пенсії, значно перевищував розмір пенсії, яку отримувала ОСОБА_1 . При цьому, суд враховує, що факти, про встановлення яких просить заявник, мають для неї юридичне значення, оскільки від них залежить виникнення права на отримання пенсії в разі втрати годувальника. Встановити вказані факти в позасудовому порядку вона не має можливості. Спір про право в даному випадку суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 89, 258, 259, 263 265, 315, 316, 318 319 ЦПК України, суд, -
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно проживала разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя.
Повне судове рішення складено 25.06.2018 року.
Суддя: О.С. Яцун