Справа №489/6222/17
Провадження №2/489/968/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Матяєвою С.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку із відповідачів 15502,54 грн. боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення, оскільки останні не виконують зобовязань щодо сплати коштів за надані послуги водопостачання та водовідведення до квартири АДРЕСА_1.

11 червня 2018 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, а саме у звязку з тим, що у період з 01.12.2017 року по 01.05.2018 року відповідачами не було здійснено жодного платежу за надані послуги, сума нарахувань за надані послуги станом на 01.05.2018 року становить 17181 грн. 28 коп..

Представником відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 надано відзив на позов. Відповідно до якого зазначено, що протягом 2017 року ОСОБА_5 не проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі договору оренди квартири, про що було відомо МКП «Миколаївводоканал», оскільки ОСОБА_5 написана заява про це для оформлення субсидії за фактичним місцем проживання. Відповідачами визнається борг у сумі 9680,81 грн. з застосуванням строків позовної давності. Просить розстрочити виконання рішення суду строком на 36 місяців, у звязку з тим, що ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку в Миколаївському обласному онкологічному диспансері та отримує разові заробітки, а її син ОСОБА_6 після закінчення денного відділення учбового закладу у лютому 2018 року не працевлаштувався.

Позивачем надана відповідь на відзив. Відповідно до якого позивач не погоджується з запереченнями відповідачів. Будинок № 33-А по вул. Театральній в м. Миколаєві є житловим будинком квартирного типу. Норми споживання послуг в цьому будинку становлять: водопостачання з розрахунку 9,00 м3 на 1 людину на місяць, водовідведення з розрахунку 8,85м3 на 1 людину на місяць. Кількість зареєстрованих осіб в квартирі відповідачів 3 особи. Прилади обліку води в квартирі відповідачів відсутні. Внутрішньобудинкові мережі цього будинку підключені до систем комунального водопостачання та водовідведення. Тобто, відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідачі у відзиві на позов зазначають, що ОСОБА_5 не проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, а проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на підставі договору оренди, про що було відомо МКП Миколаївводоканал, оскільки ОСОБА_5 була написана заява про це для оформлення субсидій за фактичним місцем проживання, і вона перебуває на обліку за цією адресою. Але за інформацією з абонентської бази Позивача за адресою: АДРЕСА_2 особовий рахунок відкрито на ім'я ОСОБА_7, нарахування за надані послуги здійснюються відповідно до показників засобів обліку води. У разі тимчасово відсутніх зареєстрованих осіб, саме споживач повинен звернутись з заявою про зменшення розміру плати та надати офіційні документи з місця фактичного знаходження. Відповідачі не звертались з відповідними зверненнями та будь-яких офіційних документів не надавали. При цьому, для здійснення перерахунку нарахованої вартості послуг з водопостачання та водовідведення за адресою відповідачів (АДРЕСА_3) необхідна довідка про зареєстрований склад сімї станом на теперішній час, оскільки нарахування послуг за цією адресою здійснюються Позивачем відповідно до кількості зареєстрованих осіб та затверджених нормативів та тарифу. Інформація, стосовно зареєстрованого складу сім'ї в кількості 3 особи, зазначена в довідці виданій ЖКП ММР Південь за № 4489 була станом на серпень 2015 рік. Документ на який посилаються відповідачі договір оренди квартири був укладений на період з 01.01.2017р. по 01.01.2018 р. Тому, для здійснення перерахунку станом на теперішній час, відповідачам необхідно підтвердити тимчасову відсутність ОСОБА_5 за період з 01.01.2018 по теперішній час.

Від представника ОСОБА_8 ОСОБА_9 надійшли заперечення на відповідь на відзив. відповідно до якого ОСОБА_4 як відповідач визнає суму боргу за період з жовтня 2015 року по квітень 2018 року в сумі 8610,05 грн. та просить надати розстрочення оплати боргу на 36 місяців. Інша сума заборгованості, яка вказана позивачем в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог не визнають, оскільки для її стягнення просить застосувати строк позовної давності. Крім того, вважає, що сума збільшеного позову не відповідає фактичним розрахункам, що надані позивачем. Щодо заяви про надання розстрочення виплати боргу на 36 місяців, надає пояснення стосовно того, що ОСОБА_4 за станом здоровя не може виконувати постійну роботу, а ОСОБА_6 не може знайти роботу, як чоловік допризовного віку.

Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_4, ОСОБА_5І, ОСОБА_6 є споживачами послуг водопостачання та водовідведення, які надає міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» за адресою: АДРЕСА_4, про що свідчить відкритий на імя ОСОБА_5 особовий рахунок №90663870.

Згідно розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, наданому КП «Водоканал», у період з 01.10.2011р. по 01.12.2017 р. відповідачам нарахована заборгованість на загальну суму 15082, 94 грн..

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.08.2017 року скасовано судовий наказ № 2-н/489/481/16 виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва за заявою міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» про видачу судового наказу про стягнення боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення станом на 01.08.2016 року на суму 9515,55 грн. в солідарному порядку з боржників - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та судового збору в рівних частинах, по 344,50 грн. з кожного.

Відповідачі, в своєму відзиві на позов, посилаються на те, що згідно довідки з Управління соціальних виплат і компенсацій Центрального району м. Миколаєва Департаменту праці та соціального захисту населення від 15.11.2017 року за вих. № 2782 ОСОБА_5 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 01.01.2017 року, якій призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг на підставі договору оренди житла, укладеного 01.01.2017 року укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_11, згідно рішення комісії, тому за адресою: АДРЕСА_5 проживало лише два мешканця і повинна нараховуватися заборгованість за два чоловіка, про що позивачі були сповіщені.

Відповідно до відомостей з відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області та Департаменту з надання адміністративних послуг, вбачається, що відповідачка ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (Васляєва), 33-а, кВ. 5 з 07.05.2013 року по теперішній час.

Відповідачами не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач був сповіщений про те, що ОСОБА_5 за місцем реєстрації не проживала та нею не надано заяву про не нарахування позивачем за послуги водопостачання та водовідведення в період її відсутності за місцем реєстрації.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону, споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

З огляду на вказане, саме на відповідача покладено обовязок укладення договору із позивачем на надання відповідних послуг.

Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобовязальними, позивач повинен надавати послуги водопостачання та водовідведення, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України.

За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Приписами статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» встановлено, що споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання

і водовідведення.

Статями 68, 162 Житлового кодексу України визначено, що наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

У відповідності з ст. 526 та ст. 530 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк.

Положеннями ст. 610 та ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Станом на 19 грудня 2016 року заборгованість відповідачів за надані послуги водопостачання та водовідведення за період з квітня 2009 року по лютий 2016 року, з урахуванням сплати частини боргу відповідачами, становить 3970 грн. 05 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Відповідно до довідки житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» від 05.08.2015 року №4489, відповідачі зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_6 (Васляєва) в місті ОСОБА_1, власником особового рахунку є ОСОБА_5

Відповідачі у своєму відзиві на позов просять застосувати строк позовної давності, вважають, що розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, а його сума є завищеною. Вважають, що станом на 01.01.2015 рік борг становив 0 грн. 00 коп. у звязку зі спливом строків позовної давності. Зазначають, що у пред'явленому позові МКП Миколаївводоканал надає розрахунок заборгованості по абоненту з жовтня 2011р., що свідчить про пропуск ним строку позовної давності на стягнення сум за 2011- 2014 p.p.

З вищевказаним суд не погоджується виходячи з наступного.

05.09.2016р. Ленінським районним судом м. Миколаєва був виданий судовий наказ по справі № 2-н/489/481/2016 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь МКП Миколаївводоканал заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 9 515,55 грн. та 689,00 грн. судового збору.

В заяві про видачу судового наказу та в доданому до цієї заяви розрахунку заборгованості по абоненту ОСОБА_5 заборгованість у розмірі 9 515, 55 грн. була за період з 01.11.2011р. по 01.08.2016р.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.08.2017р. по справі № 489/4163/16-ц провадження № 2-с/489/21/17 судовий наказ у справі №2-н/489/481/16 від 05.09.2016р. було скасовано з підстав предявлення вимог поза межами позовної давності.

Згідно з ст. 256 ЦК України - позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого права або інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Оскільки заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення нараховувались позивачем щомісяця, то трирічний строк позовної давності треба відраховувати від кожного такого щомісячного платежу.

Згідно із ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Отже, судовий захист права Позивача на стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення.

Направлена позивачем в серпні 2016 року заява про видачу судового наказу - перериває перебіг строку позовної давності.

В той же час, згідно з розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість з відповідачів за період з жовтня 2011 року по серпень 2013 року, без поважних причин. Оскільки заява про видачу судового наказу була подана з розрахунку заборгованості з січня 2004 року по серпень 2016 року, тобто поза межами позовної давності, суд вважає, що вимоги заявлені до серпня 2013 року задоволенню не підлягають.

Отже, виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2013 року по 31.08.2016 року з 28.12.2017 року по 01.05.2018 року в розмірі 10193 грн. 48 коп. (десять тисяч сто девяносто три гривні сорок вісім копійок).

Приймаючи до уваги те, що відповідачі є споживачами послуг з водопостачання та водовідведення, та враховуючи неналежне виконання відповідачами зобовязань, застосування позовної давності, позов підлягає частковому задоволенню за період з 01.01.2015 року по грудень 2017 року у сумі.

Щодо заявленого клопотання про розстрочення виконання рішення суду строком на 36 місяців, суд приходить до наступного.

Відповідно до довідки Миколаївського обласного онкологічного диспансеру, ОСОБА_4 перебуває на обліку в Миколаївському обласному онкологічному диспансері з 17 вересня 2003 року по теперішній час.

Позивачем заперечується клопотання відповідачів про розстрочення виконання рішення суду. Вважає, що відсутні правові підстави надання відповідачам розстрочки виконання рішення і на підставі Закону України Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію, оскільки дія цього Закону поширюється на заборгованість, що утворилась на дату набрання чинності цього Закону, тобто заборгованість яка існувала на 01.07.2003р.. Заборгованості, яку Позивач просить стягнути з відповідачів утворилась з листопада 2011р..

Відповідач ОСОБА_4 у своєму клопотанні про розстрочення виконання рішення суду посилається на Закон України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» від 20.02.2003 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» для реструктуризації заборгованості громадяни укладають з підприємствами - надавачами житлово-комунальних послуг договори про щомісячне рівномірне погашення реструктуризованої заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за житлово-комунальні послуги.

Згідно ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З наведеного вбачається що розстрочення виконання судового рішення передбачено після винесення відповідного судового рішення та набрання ним законної сили, до того ж посилання відповідачів на можливість проведення реструктуризації не входить до повноважень суду, оскільки для цього відповідачам необхідно укласти відповідний договір з постачальником послуги.

Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача в рівних частинах підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп., з кожного по 533 грн. 34 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь міського комунального підприємства «Миколаївводоканал», , борг за надані послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2013 року по 31.08.2016 року з 28.12.2017 року по 01.05.2018 року в розмірі 10193 грн. 48 коп. (десять тисяч сто девяносто три гривні сорок вісім копійок).

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь міського комунального підприємства «Миколаївводоканал», , судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок), з кожного по 533 грн. 34 коп. (пятсот тридцять три гривень тридцять чотири копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал», , юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Погранична, 161.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10.

Суддя Ленінського районного

суду міста ОСОБА_1 Румянцева

Повний текст судового рішення складено «27» листопада 2018 року.