Справа № 600/925/17
Справа № 2/600/271/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судового засідання Липної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

встановив:

02.10.2017 року позивач звернулася в суд із вказаним позов до відповідача, відповідно до якого просила стягувати з нього аліменти на утримання їхньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, в розмірі 2500,00 грн. на час її навчання у «Прикарпатському національному університеті імені ОСОБА_4» щомісячно, починаючи із дня подання позову і досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років, за умови, що вона продовжуватиме навчання.

12.10.2017 року суддею Козівського районного суду Тернопільської області постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

28.02.2018 року відповідач подав відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що позовні вимоги не визнає. Додатково вказав, що на його думку, обовязок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання існує лише тоді, коли вони мають змогу надавати таку допомогу. Просить суд звернути увагу на те, що твердження позивача про те, що він виїжджає за кордон на сезонні роботи не відповідає дійсності, адже він проживає разом зі своєю дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та братом ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є інвалідом І групи підгрупи А загального захворювання довічно та потребує постійного стороннього догляду. Такий догляд здійснює саме він, при цьому, не працюючи та отримуючи компенсаційні виплати непрацюючій працездатній особі, а також щомісячну грошову допомогу малозабезпеченій особі, яка проживає з інвалідом І групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії потребує постійного стороннього догляду. Вказує, що протягом усього 2017 року ним отримано 273,98 грн. компенсаційних виплат та 15920,00 грн. допомоги по догляду за інвалідом. Зазначає, що інших джерел доходів не має. Також, просить суд врахувати, що, на його думку, позивачем не надано жодного доказу, що ОСОБА_3 дійсно потребує такої його допомоги та те, що його донька, згідно даних копії паспорта наявної в матеріалах справи зареєстрована у смт. Козова, а не у м. Івано-Франківськ і витрати, які повязані із навчанням доньки як і вибір місця її навчання з ним жодним чином не погоджувався.

В судове засідання позивач не зявилася, попередньо подавши заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявився, 25.05.2018 року подавши заяву про розгляд справи у його відсутності.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 19.04.1999 року серії І-ИД №003561, відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а позивач її матірю. ОСОБА_3 на момент звернення із позовом досягла повноліття.

ОСОБА_3 зареєстрована разом з матір'ю (позивачем), за адресою: вул. Грушевського, 13/5, смт. Козова, Козівського району, Тернопільської області, що підтверджується копією паспорта ОСОБА_3 та копією витягу з Єдиного демографічного реєстру позивача.

Згідно з довідками №902 від 27.03.2017 року, №281.17 від 07.02.2018 року, №377 від 10.10.2018 року ОСОБА_3 навчалася та навчається на третьому курсі факультету фізичного виховання і спорту ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені ОСОБА_4» на умовах оплати за напрямом «фізична реабілітація».

При цьому, згідно копії договору про надання освітніх послуг №00258/06-VI-6 (а.с.9) такий укладений терміном дії до 01.07.2020 року з вартістю навчання за один рік 10600,00 грн..

Однак, як вбачається із копій витягів з наказів ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені ОСОБА_4» №256 від 28.04.2017 року вартість навчання за напрямом «фізична реабілітація» збільшено до 11600,00 грн. за один рік, №260 від 26.04.2018 року вартість навчання за напрямом «фізична реабілітація» збільшено до 13258,00 грн. за один рік (а.с.36, 51).

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

В судовому засіданні було встановлено, що у звязку з навчанням на денній формі, ОСОБА_3 не може працювати та утримувати себе, потребує матеріальної допомоги та знаходиться на утриманні своєї матері.

У судовому засіданні також оглянуто долучені позивачем копії квитанцій про сплату нею вартості навчання доньки, а також вартості доїзду ОСОБА_3 до місця навчання із місця реєстрації.

Також судом встановлено, що відповідач 05.02.2009 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_7 (а.с.24). У цьому шлюбі в нього народилася донька ОСОБА_5, 29.04.2011 року (а.с.25), яка зареєстрована разом із ним (а.с.22).

Крім того, згідно довідки №01-04/73 від 29.01.2018 року відповідач отримував компенсаційні виплати непрацюючій працездатній особі, яка здійснювала догляд за інвалідом І групи (ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4) та допомогу на догляд (щомісячну грошову допомогу малозабезпеченій особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розгляду, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним) (ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4) (а.с.27-29).

Зважаючи на вказані вище обставини, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів, які вона просить стягувати з відповідача, не є достатньо обґрунтованим. Позивачем не подано доказів можливості відповідача сплачувати аліменти у запропонованому нею розмірі.

При цьому, суд враховує, що усі витрати на утримання ОСОБА_3, яка продовжує навчання несе позивач, а тому згідно ч.1 ст.199 СК України на переконання суду другий із батьків відповідач повинен брати будь-яку участь у цьому утриманні, незважаючи на те, що в нього на момент розгляду справи є інша сім'я.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з встановленого прожиткового мінімуму, матеріального становища сторін та інших обставини, що мають істотне значення, зокрема положень ч.2 ст.182 СК України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. З відповідача слід стягувати в користь позивача на утримання повнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 2000 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 02.10.2017 року і до закінчення нею навчання у ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені ОСОБА_4», але не довше ніж до досягнення нею 23 років. В разі припинення навчання стягнення аліментів припиняється.

Відповідно до ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць.

Крім того, в силу ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280, 282, 430 ЦПК України, ст.ст.182, 191, 199, 200 СК України,

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 2000 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 02.10.2017 року і до закінчення нею навчання у ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені ОСОБА_4» 01.07.2020 року.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в сумі 2000,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 563,84 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з врахуванням вимог п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП відомості відсутні, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9.

Суддя О.Б.Гриновець