Провадження № 2/263/2332/2018
УХВАЛА

29 листопада 2018 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Соловйова О.Л., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі заяву ОСОБА_2 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Маріупольської міської ради Донецької області, управління Держкадастру у м.Маріуполі Донецької області про скасування рішення міської ради, визначення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Маріупольської міської ради Донецької області, управління Держкадастру у м.Маріуполі Донецької області про скасування рішення міської ради , визначення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним.

Згідно з протоколом розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 07 серпня 2018 року вказана справа визначена до розгляду судді Скрипниченко Т.І.

Розпорядженням від 18 жовтня 2018 року № 359 призначений повторний автоматичний розподіл справи у звязку із закінченням пятирічного повноваження судді Скрипниченко Т.І., відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 18 жовтня 2018 року, вказана цивільна справа визначена до розгляду судді Соловйову О.Л.

Позивач ОСОБА_2 подала до суду заяву про відвід головуючого у справі судді Соловйова О.Л. в якій зазначила, що суддя вже розглядав адміністративну справу № 2а-517/11/0547 за її позовом до Маріупольської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про скасування пункту рішення ММР № 5/46 від 19.10.2010 року. Предметом розгляду теперішнього позову також є оскарження позивачем зазначеного рішення ММР, однак з інших підстав. Оскільки суддя Соловйов вже приймав участь у розгляді попередньої справи, у нього вже сформувалась позиція з цього питання, що може вплинути на його обєктивність, у звязку із чим, позивач не довіряє головуючому у справі судді та заявляє йому відвід.

Позивач в судовому засіданні заявлений відвід підтримала та просила його задовольнити.

Представники відповідачів в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Розглянувши подану заяву, перевіривши матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб'єктів.

Відповідно до п. 5 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у цивільних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні у справі «Михайлова проти України» від 6 березня 2018 року Європейський суд з прав людини визнав порушення, зокрема, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий судовий розгляд щодо вимоги безсторонності), прав позивача, тобто якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, факт якого не підтверджений документами по справі, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Таким чином, незадоволення заяви відповідача про відвід може сприйматися ним як порушення його прав.

Враховуючи, що головуючий у справі суддя Соловйов О.Л. приймав участь у розгляді адміністративної справа в порядку КАС України про оскарження рішення ММР, яке є предметом спору у даній цивільній справі, та прийшов до певних висновків, які можуть впливати на упередженість під час розгляду справи, з метою уникнення сумнів в упередженості та об'єктивності судді, заяву про відвід слід задовольнити, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 36, 39, 40 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про відвід судді Соловйова О.Л. задовольнити.

Цивільну справу № 263/11779/16-ц (провадження № 2/263/2332/2018) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Маріупольської міської ради Донецької області, управління Держкадастру у м.Маріуполі Донецької області про скасування рішення міської ради, визначення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним, передати до канцелярії суду для подальшого визначення судді для розгляду даної заяви, відповідно до ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Л. Соловйов