Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 405/4130/17-ц

провадження № 61-27494 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4;

представник позивача - ОСОБА_5;

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «ВТ-Сервіс»;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда у складі судді Іванової Л. А. від 26 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області у складі колегії суддів: Єгорової С. М., Дуковського О. Л., Дьомич Л. М., від 22 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ВТ-Сервіс» (далі - ТОВ «ВТ-Сервіс») про стягнення заробітної плати.

Позовна заява мотивована тим, що він працює на посаді заступника директора ТОВ «ВТ-Сервіс» і в період з 19 червня 2017 року по 17 липня 2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Кіровоградській обласній лікарні. Заявою від 18 липня 2017 року він передав відповідачу оригінал листка непрацездатності серії АДЕ № 934652 для проведення розрахунку та виплати заробітної плати за період перебування на лікарняному. Проте, відповідач листом від 26 липня 2017 року № 34 повернув йому листок непрацездатності, мотивуючи тим, що він оформлений з порушеннями, які допустила Кіровоградська обласна лікарня.

Позивач вважав, що якщо відповідач визнає дійсність листка непрацездатності, то повинен прийняти листок та здійснити йому виплату заробітної плати за період з 19 червня 2017 року по 17 липня 2017 року, а щодо належного оформлення листка непрацездатності вирішувати із установою, яка його виготовила та видала. Виходячи із розміру його посадового окладу, вважав, що відповідач повинен сплатити йому суму за час тимчасової непрацездатності у розмірі 6 тис. грн.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ТОВ «ВТ-Сервіс» на його користь 6 тис. грн заробітної плати за час перебування його на лікарняному.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 вересня 2017 року позов ОСОБА_4 залишено без задоволення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач провів виплату позивачу за перших п'ять днів його тимчасової непрацездатності, а решту суми згідно з вимогами Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування», починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання, виплачується Фондом соціального страхування України. Таким чином, вимоги позивача до відповідача є безпідставними.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 вересня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився із висновком районного суду, зазначивши також про те, що у жовтні 2017 року позивачу було виплачено лікарняні за червень-липень 2017 року у розмірі 2 823 грн 23 коп., що підтверджується наданою відповідачем відомістю від 17 жовтня 2017 року № 49.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди належним чином не дослідили письмові докази, які вказують на обґрунтованість його позову. Відповідач не заповнював зворотну сторону листка непрацездатності, в якій вказаний порядок виплати та розрахунок суми матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності, без якої цей листок не можна подавати на оплату до Фонду соціального страхування. Ці порушення заповнення листка непрацездатності з боку відповідача свідчать про те, що відповідач з самого початку мав намір не приймати та не виплачувати належних йому сум. До цього часу він не отримував від відповідача грошових коштів в оплату його листка непрацездатності і відповідач не повідомляв його про намір виплатити ці кошти. Апеляційний суд послався на невідому відомість від 17 жовтня 2017 року № 49 про виплату йому лікарняних за червень-липень 2017 року, проте не перевірив чи дійсно їх було виплачено. Також апеляційний суд, стверджуючи, що відповідач оплатив йому листок непрацездатності, фактично визнав обґрунтованість його позову, визнав надуманість відмови відповідача прийняти листок непрацездатності та оплати за ним лікарняних. Крім того, апеляційний суд належним чином не повідомив його про час і місце розгляду справи, чим порушив його процесуальні права.

У січні 2018 року ТОВ «ВТ-Сервіс» надіслано заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначало, що оскаржувані судові рішення є законним та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги - безпідставними. Згідно з вимогами чинного законодавства України за перші п'ять днів тимчасової непрацездатності допомогу сплачує роботодавець, а за решту днів, починаючи з шостого дня, допомогу застрахованій особі сплачує Фонд соціального страхування. Після отримання від позивача листка непрацездатності було виявлено невідповідність його оформлення згідно вимог Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406. Зазначений листок непрацездатності було повернуту позивачу для його належного оформлення. У свою чергу ТОВ «ВТ-Сервіс» виплатило позивачу допомогу по тимчасовій непрацездатності за перші п'ять днів, як це передбачено положеннями статті 22 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування». Після ухвалення судом першої інстанції рішення позивач повторно надіслав листок непрацездатності з необхідними виправленнями, який було надіслано до Фонду соціального страхування. 13 жовтня 2017 року нараховані Фондом соціального страхування лікарняні було перераховано на спеціальний рахунок ТОВ «ВТ-Сервіс», які в свою чергу були перераховані на заробітну картку позивача, що підтверджується відомістю від 17 жовтня 2017 року № 49. Таким чином, позивач своїми діями, а саме повторним звернення з виправленим листком непрацездатності, фактично визнав законність дій ТОВ «ВТ-Сервіс» та безпідставність своїх позовних вимог.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що 23 серпня 2017 року відповідачем згідно листка непрацездатності серії АДЕ № 934652 проведено оплату ОСОБА_4 перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання у сумі 610 грн 03 коп., що підтверджується відомістю від 23 серпня 2017 року № 44 (а. с.18).

Судом також встановлено, що згідно відомості від 17 жовтня 2017 року № 49, наданої ТОВ «ВТ-Сервіс», ОСОБА_4 було виплачено лікарняні за червень-липень 2017 року у розмірі 2 823 грн 23 коп.

За таких обставин суди дійшли вірно висновку про безпідставність позову ОСОБА_4, оскільки належні йому для виплати суми по тимчасовій непрацездатності було виплачено відповідачем за перші п'ять днів, а решту, починаючи з шостого дня непрацездатності, після усунення позивачем, недоліків листка непрацездатності, було виплачено Фондом соціального страхування. Таким чином, позивач не довів незаконності дій відповідача щодо невиплати йому за листком непрацездатності сум.

Доводи касаційної скарги в основному зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Посилання касаційної скарги про неповідомлення апеляційним судом про час і місце розгляду справи не заслуговують на увагу, так як ОСОБА_4 було повідомлено судом у порядку, передбаченому частиною третьою, шостою статті 74, частиною п'ятою статті 76 ЦПК України 2004 року (а. с. 53).

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк