Cправа № 563/955/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2018 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Опришка П.З.

секретар судових засідань ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Корець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживача, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», в якому просить визнати недійсними п. 2.1 ст. 2 та п. 3.2. ст. 3 ІІ розділу додатку №2 до угоди № 300082 від 11.08.2009 року та встановлення права визначити критерієм розрахунку за автомобіль суму його вартості на момент отримання 13.10.2009 року у межах 157644,43 грн. згідно додатку №3 оспорюваної угоди та договору застави від 19.10.2009 року.

В обґрунтування позову зазначає, що 11.08.2009 року між нею та ТОВ «Авто Просто» (далі-Відповідач) було укладено Угоду № 300082 про купівлю автомобіля марки/моделі Chevrolet Lacetti вартістю 97 000.00 грн. та додатки до №1 і №2. Продавець-консультант при укладенні договору, запевнила позивача, що договір цілком законний і вигідний для нього як покупця. Позивач зазначає, що не передбачала і не могла передбачити, що ціна на автомобіль з кожним місяцем зростатиме та потрапила під вплив обману, підписавши договір. Протягом наступного часу після отримання автомобіля стверджує, що продовжує виплачувати його вартість у розстрочку платежу. І з кожним місяцем зростає сума по розстрочці платежу. Зазначає, що вже отримала автомобіль, тому сума його платежів повинна відображати вартість автомобіля на момент його отримання і не повинна зростати тому, що згідно ч. 2, 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни по договору після його виконання не допускається. Посилається на несправедливість та непрозорість умов укладеної угоди в розумінні вимог Закону України «Про захист прав споживачів», а також використання відповідачем нечесної підприємницької діяльності.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив його задовольнити.

Відповідач в відзиві на позов просив проводити розгляд справи без його участі, в задоволенні позову відмовити з підстав зазначених в самому відзиві.

У відзиві відповідач зазначив, що на момент укладення угоди позивач мав повну та достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання, уважно прочитав та зрозумів Угоду та додатки до неї, що засвідчила своїм підписом. Крім того, позивач не скористалася своїм правом повторно ознайомитися із умовами угоди та у разі незгоди розірвати її в порядку, передбаченому п.13.8. ст. 13 Додатку №2 до Угоди у семиденний термін. Натомість тривалий час сплачувала внески відповідно до умов договору та з'ясовувала свою позицію у черзі, чим підтвердила визнання умов угоди. Разом із тим зазначає, що позивач пропустив загальний строк позовної давності, який підлягає застосуванню. Зокрема вказує, що угоду укладено 11.08.2009 року і підписавши її позивач у день її укладення мав би довідатися, що умови угоди порушують його права. Не зробивши цього, відповідач вказує, що строк позовної давності розпочався 12.08.2009 року та завершився 12.08.2012 року.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

11.08.2009 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Авто Просто» (далі-Відповідач) було укладено Угоду № 300082 про купівлю автомобіля марки/моделі Chevrolet Lacetti вартістю 97 000.00 грн. та додатки до №1 і №2.

28.09.2009 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Авто Просто» було укладено Додаток № 3 до Угоди № 300082 від 11.08.2009 року. Згідно якого загальна сума грошових обов' язань Учасника станом на день підписання Додатку становить 157 644.43 грн. На підписання цього додатку учасник сплатив 1313,70 грн..Сума заборгованості станом на день підписання додатку становила 156330,73 грн.

06.10.2009 року був підписаний і нотаріально завірений Договір поруки між Кредитором ТОВ «Авто Просто» та співпоручителями, громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 За договором кожен із співпоручителів зобовязався відповідати перед Кредитором в повному обсязі за виконання боржником - ОСОБА_3 зобовязань, що виникають з Угоди №300082 від 11.08.2009 року.

19.10.2009 року був підписаний і нотаріально завірений Договір застави між заставодержателем - ТОВ «Авто Просто» в особі представника, ОСОБА_5 та заставодавцем - ОСОБА_3 Згідно якого ОСОБА_3 передала в заставу автомобіль марки «CHEVROLET Aveo» ТОВ «Авто Просто» до виконання повного розрахунку по Угоді № 30082 від 11.08.2009 року. Зобовязання забезпечене заставою становить 157644.43 грн.

Суд зазначає, що позивач своїм підписом погодилася на купівлю автомобіля марки «CHEVROLET Aveo» замість «Chevrolet Lacetti» за ту саму ціну 97 000,00 грн.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийнята пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частинами 1, 3, 4,5 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи із змісту статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Статтею 230 ЦК України передбачено правові наслідки вчинення правочину під впливом обману, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Таке значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, тобто спотворене уявлення особи про обставини, що дійсно мають місце.

Частиною 1 статті 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 11 серпня 2009 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» укладено угоду № 300082, предметом якої є надання Учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля. Угода укладена шляхом підписання самої Угоди, Додатку № 1 та Додатку № 2 до неї.

Додатком № 1 до вищевказаної Угоди передбачено умови знижок у випадку, якщо учасник протягом строку дії угоди виконував усі зобов'язання зі сплати повних внесків і у випадку сплати авансового внеску. Цим додатком також передбачено графік внесків, зазначено суму вступного внеску у розмірі 3492,00 грн, щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333 %, вказано транспортний засіб, який має бути поставлений ОСОБА_3 через систему АвтоТак - «Шевроле Лачетті», ціна автомобіля - 97000,00 грн.

Додатком № 2 до Угоди № 300082 сторонами погоджено правила функціонування системи придбання автомобіля в групах АвтоТак.

Відповідно до додатку №3 до вищевказаної Угоди загальна сума грошових зобов'язань ОСОБА_3 на день підписання додатку становила 157 644,43 грн., сума заборгованості - 156 330,73 грн. Пунктом 3 зазначеного додатку також передбачено, що відповідно до положень статтей 2, 3 додатку №2 до угоди сума заборгованості може бути змінена в разі зміни поточної ціни автомобіля.

Відповідно до п.2.1 додатку №2 до угоди поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється ОСОБА_6 виробником та/або імпортером та/або дистриб'ютором.

Відповідно до п.3.2 додатку №2 до угоди розмір авансових внесків розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати.

Згідно умов укладеної угоди, а також п.п.3, 17, 19, 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач виступає виконавцем зазначених у ст. 1 угоди послуг, а позивач є їх споживачем.

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми".

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак.

У той самий час предметом Угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах "АвтоТак", є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Відповідно до ст. 2 Угоди ТОВ "АВТО ПРОСТО" гарантує надання кожному учаснику право на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених Угодою.

Статтею 3 Угоди передбачено, що ТОВ "АВТО ПРОСТО" зобов'язується забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами Угоди. При цьому відповідно до ст. 8.2 додатку № 2 до Угоди поняття "право на отримання автомобіля" означає право учасника одержати власне автомобіль та обов'язок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов'язання. Водночас ТОВ "АВТО ПРОСТО" зобов'язане надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі.

Відповідно до Угоди між ТОВ "АВТО ПРОСТО" та виробником (дистриб'ютором чи імпортером) останній протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення зобов'язаний передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля (п. 8.1 додатку № 2).

Передбачені Угодою умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в Угоді "Чисті внески" або "Внесок в оплату товару".

Відповідно до розд. 1 Визначення термінів додатку № 2 до Угоди "Цілий Чистий внесок - це частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати Автомобіля. Половинний Чистий внесок - це половина Цілого чистого внеску".

Згідно з п. 2.6 ст. 2 додатку № 2 до Угоди Чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від вартості автомобіля, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль.

Таким чином, в Угоді чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. Крім того, сплачені Чисті внески перерахунку (у зв'язку зі зміною ціни автомобіля) не підлягають. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє ім'я споживач зобов'язаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати - 100% від ціни автомобіля.

Отже, Угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної Угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару.

Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ "АВТО ПРОСТО" виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі.

Отже, за системою придбання автомобілів у групах "АвтоТак" кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за Угодою, отримує автомобіль через механізм, передбачений в Угоді, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Чистого Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи (п. 1.2 ст. 1, п. 4.1 ст. 4 додатку № 2 до Угоди).

За таких обставин посилання позивача про те, що діяльність ТОВ "АВТО ПРОСТО" за Угодою сторін є функціонуванням "пірамідальної схеми", суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв'язку з відсутністю головних ознак "пірамідальної схеми" - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань.

Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ТОВ "АВТО ПРОСТО" з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття "фінансова послуга".

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 111 , відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі - Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах") (далі - Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Відповідно до додатку № 2 Угоди система "АвтоТак" - це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг ОСОБА_6 з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи - порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому Угодою (ст. ст. 5, 6 додатку № 2 до Угоди), і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи.

ТОВ «Авто Просто» відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №40 від 19 січня 2012 року, було зареєстровано у державному реєстрі фінансових установ, згідно вимог закону та отримало ліцензію на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринку фінансових послуг.

Спірну Угоду сторонами укладено 11.08.2009, коли отримання ліцензії для надання послуг з адміністративного фінансування активів для придбання товарів у групах не вимагалось, а з 15 січня 2013 року відповідач здійснює свою діяльність на підставі ліцензії.

Отже, отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача.

Як убачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття "пірамідальна схема" та "придбання товарів у групах". Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на головній ознаці відсутності "пірамідальної схеми" згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти.

Так, за схемою придбання товарів у групах придбання товарів для кожного споживача (крім останнього) відбувається, у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому підсумку товар одержать усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш "активними", за умови виконання ними умов договору.

Ураховуючи те, що ТОВ "АВТО ПРОСТО" отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо "придбання товарів у групах" у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, не можна вважати правильним висновок суду про те, що така діяльність здійснюється товариством нелегітимно, у тому числі й до введення законом ліцензування такої діяльності.

Отже, якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов'язки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення "пірамідальної схеми".

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду України № 6-40цс13 від 11.09.2013 та від 25 червня 2014 року у справі № 6-74цс14 і Верховний Суд підстав для відступлення від цієї правової позиції не знайшов, що підтверджується його постановою від 08.06.2018 № 557/42/17-ц.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що в діяльності ТОВ «АВТО ПРОСТО» за умовами укладеного з позивачем договору відсутні головні ознаки «пірамідальної схеми» - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань.

Так, у своїй позовній заяві ОСОБА_3 зазначила, що умови Угоди №300082 від 11.08.2009 є несправедливими, так як умовами укладеної угоди встановлено жорсткі обов'язки споживача у разі розірвання Угоди з ініціативи Учасника.

Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-2766 цс 15.

Поняття «несправедливі умови договору» закріплене в частині другій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму статті 18 цього Закону, можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-330 цс 16.

Відповідно до положень п. 8.2.1.2 додатку №2 до Угоди, що є невід'ємною частиною договору, учасник, якому надано Право на отримання автомобіля, має право одержати автомобіль у зазначений термін , якщо він на момент такого одержання належно виконує свої зобов'язання та попередньо сплатив Плату за Право на отримання Автомобіля яка є незмінним відсотком, встановленим у Додатку №1 до Угоди, від поточної ціни Автомобіля, дійсної на момент проведення Асигнаційного акту, яка має бути сплачена протягом 5 банківських днів з моменту одержання повідомлення від ОСОБА_6 про надання йому права на отримання Автомобіля; та сплатив різницю в ціні моделей автомобілів у випадку, якщо Учасник обрав дорожчу за визначену в Угоді модель.

Таким чином, умовами Угоди визначено, що ціна договору зміниться у разі зміни ринкової вартості автомобіля, який купляє споживач. Отже, вказана умова договору не є несправедливою щодо інтересів споживача, а встановлює фінансовий баланс прав та обов'язків учасників правовідносин.

Разом із тим, ОСОБА_3, після ознайомлення з умовами договору, протягом 14 днів з дня його підписання не звернулася до ТОВ «АВТО ПРОСТО» з вимогою про його розірвання та погодився із запропонованими умовами. Більш того, на виконання умов зазначеного договору, позивач сплачував деякий час систематично сплачував внески, таким чином визнав умови договору.

Посилання позивача щодо порушення положень ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, так як ОСОБА_3 підтвердила, що отримала усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Авто Просто», уважно прочитала та зрозуміла Угоду та Додатки до неї, що підтверджується її підписом у оспорюваній угоді.

Відтак, встановлено, що відповідач надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі Угод з учасниками групи є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Крім того, кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що останнею було отримано у власність обраний ним автомобіль, отже при викупі автомобіля товариством було витрачено кошти, сплачені іншими учасниками системи, які ще не всі отримали автомобілі, проте мають потенційне право на це, такі автомобілі можна викупити лише за дійсною вартістю на момент викупу, яка в силу ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого позивачу раніше, отже визначення щомісячних внесків та інших платежів у відповідності до ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця, не призводить до дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи,а тому не є несправедливими умовами в розумінні ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів".

Щодо застосування судом наслідків спливу позовної давності і відмову з огляду на це в задоволенні позову (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України), то суд бере до уваги роз'яснення, дані Пленумом Верховного суду України у абз. третьому п. 11 своєї постанови від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі". З цих роз'яснень вбачається, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, сплив позовної давності у цьому випадку застосованим бути не може.

Виходячи з наведеного, позивач не довела наявності всіх перелічених вище ознак для кваліфікації умов договору "несправедливими" та наявності правових підстав, визначених ч.3ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", для визнання оспорюваних пунктів договору недійсними, а тому позовні вимоги є безпідставними і в позові слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання недійсними п. 2.1 ст. 2 та п. 3.2. ст. 3 ІІ розділу додатку №2 до угоди № 300082 від 11.08.2009 року та встановлення права визначити критерієм розрахунку за автомобіль суму його вартості на момент отримання 13.10.2009 року у межах 157644,43 грн. згідно додатку №3 оспорюваної угоди та договору застави від 19.10.2009 року - відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Опришко П.З.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27 листопада 2018 року