Номер провадження: 22-ц/785/4864/18
Номер справи місцевого суду: 501/1458/17
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2018 року м. Одеса

Справа № 501/1458/17

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

- відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_5, представника ОСОБА_4, на рішення Іллічівського міського суду Одеської області, ухвалене у складі судді Смирнова В.В. 26.03.2018 року в м. Чорноморськ,

встановив:

У липні 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а. с. 2 - 3), в обґрунтування якого посилалося на те, що 20.07.2017 р. між Банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі - 2 400,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір укладено шляхом підписання заяви про погодження з «Умовами та правилами надання банківських послуг».

У порушення умов кредитного договору відповідачка зобов'язання не виконувала. Станом на 30.06.2017 р. виникла заборгованість у розмірі - 19 752,71 грн., яка складається з: - 420,71 грн. - заборгованість за кредитом; - 14 863,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3 290,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 928,70 грн. - штраф (процентна складова). Банк просить стягнути з ОСОБА_4 вказану заборгованість, а також судовий збір у розмірі - 1 600,00 грн..

Рішення ухвалене у відсутності сторін.

26.03.2018 р. рішенням Іллічівського міського суду Одеської області вищезазначений позов Банку задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі - 19 752,71 за кредитним договором б/н від 23.01.2008 р. та суму сплаченого судового збору в розмірі - 1 600,00 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, представник ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просить рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26.03.2018 р. скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не враховано, що позовна заява подана зі спливом строку позовної давності. Банк не довів існування кредитного договору. Розрахунок заборгованості оформлений неналежним чином - відсутні прізвище та посадова особа, яка склала розрахунок заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України, без виклику учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що ОСОБА_4 належним чином свої зобов'язання за договором не виконала, а тому позовні вимоги Банку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі (а. с. 83 - 84).

Проте повністю з такими висновками суд погодитись не можна.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.01.2008 р. між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником якого є - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») (а. с. 20), був укладений кредитний договір № б/н, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі - 500 грн., з базовою процентною ставкою по кредиту - 3% в місяць, шляхом підписання заяви та погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а. с. 7, 8 - 13).

В результаті неналежного виконання ОСОБА_6 зобов'язань за договором, станом на 30.06.2017 р. виникла заборгованість, згідно наданого Банком розрахунку (а. с. 4 - 6), в розмірі - 19 752,71 грн., яка складається з: - 420,71 грн. - заборгованість за кредитом; - 14 863,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3 290,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 928,70 грн. - штраф (процентна складова), яку Банк просить стягнути з ОСОБА_4.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів щодо відсутності заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги відносно того, що Банком не доведено існування кредитного договору, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 ст. 640 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до Заяви підписаної клієнтом ОСОБА_6 23.01.2008 р., в розділі Додаткові відомості, зазначено, що вона ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом вона підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування в Приватбанку. Під даним пунктом стоїть підпис клієнта.

Пунктом 1.1 "Умов та правил надання банківських послуг" передбачено, що дані Умови та правила надання правил банківських послуг визначають умови, на яких Приватбанк пропонує клієнтам платіжних карт, а також інших банківських послуг, указаних в Заяві і в Пам'ятці клієнта. Належним чином заповнена заява підписується клієнтом і таким чином, клієнт висловлює свою згоду, що Заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуги Тарифами складає укладений Договір про надання банківських послуг.

Таким чином, ОСОБА_6, підписавши Заяву від 23.01.2008 р., як клієнт приєдналась до публічного договору - Договору про надання банківських послуг.

Не заслуговують уваги доводи апеляційної скарги відносно того, що розрахунок заборгованості оформлено неналежним чином, оскільки в ньому відсутні прізвище ім'я та по батькові посадової особи, яка його підписала, виходячи з такого.

Розрахунок заборгованості підписаний представником Приватбанку та скріплений печаткою.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги відносно того, що Банк звернувся до суду з порушенням строків позовної давності, з огляду на наступне.

З позовом до суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення вказаної заборгованості звернувся - 20.07.2017 р. ( а. с. 2 - 3).

Відповідачем у суді першої інстанції було письмово заявлено вимогу про застосування позовної давності (а. с. 60 - 63).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором Банк звернувся до суду 01.12.2017 р., тобто в межах трирічного строку позовної давності, який почав свій відлік від останньої банківської операції погашення кредиту - 01.12.2014 року.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з розміром заборгованості, яку необхідно стягнути з відповідачки на користь Банку.

Визначаючи новий розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягаєстягненню на користь Банку, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках відсуми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Згідно з ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те сааме правопорушення.

Отже, головним критерієм в оцінці правомірності застосування штрафу та пені в межах одного договору є перевірка обставин їх одночасного застосування сааме щодо одного і того самого виду порушення.

Відповідно до Додаткових відомостей Заяви, у разу порушення позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених дійсним договором, більш ніж на 120 днів у зв'язку з чим банк вимушений буде звернутись до суду, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. - 5% від суми позову.

Тобто, застосування штрафу і пені пов'язано з порушенням позичальником строків виконання грошових зобов'язань за договором.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те сааме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання районним судом положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійно їцивільно-правової відповідальності за одне і те сааме порушення.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 р..

Підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України в данному випадку судова колегія не вбачає.

Окрім того, позовні вимоги Банку про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за користування кредитом є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії. Встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, Банк не зазначив, які сааме послуги за вказану комісію надаються. А тому, стягнення компенсації сукупних послуг банку за рахунок відповідача є незаконним.

Тому, колегія суддів вбачає необхідним у стягненні заборгованості по пені та комісії у сумі - 3 290,00 грн. відмовити, виходячи з вищевказаного обґрунтування.

Таким чином, на користь Банку з відповідачки ОСОБА_4 підлягає стягненню заборгованість, станом на 30.06.2017 р. у загальній сумі - 16 462,70 грн., яка складається з: - 420,71 грн. - заборгованість за кредитом; - 14 683,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 250 грн. - штраф ( фіксована частина); - 928,70 грн. - штраф (процентна складова).

Інших доводів, які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна ОСОБА_5, представника ОСОБА_4, підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог Банку, що складає - 83%, на користь Банку з ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні Банку з позовом до суду у розмірі - 1 328,00 грн..

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, представника ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26.03.2018 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 (НОМЕР_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (680514, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ - 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.01.2008 року, станом на 30 червня 2017 року на загальну суму - 16 462 (шістнадцять тисяч чотириста шістдесят дві) грн. 70 коп., яка складається з: - 420,71 грн. - заборгованість за кредитом; - 14 683,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 250 грн. - штраф (фіксована частина); - 928,70 грн. - штраф (процентна складова).

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (НОМЕР_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (680514, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ - 14360570) судовий збір у сумі - 1328 (одна тисяча двадцять вісім) грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе