АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 593/1470/16-цГоловуючий у 1-й інстанції - Данилів О.М.
Провадження № 22-з/789/18/18 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2018 року м. Тернопіль
Апеляційний суд Тернопільської області в складі:
головуючого - Храпак Н.М.
суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,
за участю секретаря - Коваль О.І.
та сторін представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, представника ОСББ Зелена 7 - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №593/1470/16-ц в частині розподілу судових витрат між сторонами у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку Зелена-7 та ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою і заборону проведення певних дій та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку Зелена-7 про усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією, -
рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Заборонено відповідачу ОСОБА_1 демонтувати огорожу (поручні), якими декоративно оздоблений вхід у належну позивачці відповідачці ОСОБА_4 квартиру №4, що знаходиться в м.Бережани Тернопільської області, вул. Зелена, 7.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання ОСОБА_4 демонтувати огорожу із бетонних секцій в кількості 8 штук, довжиною 19 м., які кріпляться на забетонованих стовпцях в кількості 9 штук та огорожу на бетонному фундаменті довжиною 15 м. з бетонних секцій в кількості 7 штук, які кріпляться на забетонованих стовпцях в кількості 8 штук залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 03 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 і відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою і заборону проведення певних дій відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 демонтувати по вул.Зелена, 7 в м.Бережани Тернопільської області огорожу із бетонних секцій в кількості 8 штук, довжиною 19 м, які кріпляться на забетонованих стовпцях в кількості 9 штук та огорожу на бетонному фундаменті довжиною 15 м з бетонних секцій в кількості 7 штук, які кріпляться на забетонованих стовпцях в кількості 8 штук.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покладено на сторони, в межах них понесених.

12 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить вирішити питання розподілу судових витрат, пов'язаних із розглядом його зустрічного позову судом першої інстанції, зокрема зі сплатою судового збору та витратами за надання правової допомоги в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСББ Зелена-7 ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_2, ознайомившись із заявою ОСОБА_1, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення даної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 Про судове рішення у цивільній справі роз'яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Як зазначено в ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, відносно судового збору, сплаченого ОСОБА_1 за подачу зустрічної позовної заяви у сумі 640 (шістсот сорок) гривень, що підтверджується квитанцією №38 від 22 лютого 2017 року, колегія суддів вважає, що його слід стягнути відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з позивача ОСОБА_4

Відповідно до ч.2 статті 76 та статті 78 ЦПК України передбачено, що ОСОБА_1 для стягнення з позивача витрат на правову допомогу має надати суду допустимі докази понесення цих витрат. Але таких доказів суду не надано.

Так, в підтвердження заяви про стягнення витрат на правову допомогу ОСОБА_1 подано: Договір про надання правової допомоги від 30 січня 2017 року (а.с. 16); Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 30 січня 2017 року (а.с. 120); Розрахунок суми судових витрат по справі №593/1470/16-ц складеного заявником від 06 лютого 2018 року (а.с. 119); Довідка від 06 лютого 2018 року виконана адвокатом ОСОБА_2 (а.с. 121); Ордер Серія ТР №037185 на надання правової допомоги від 03 квітня 2018 року (а.с. 160).

Однак, відповідно до ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та пп.1, 3 розд. І Положення про форму та зміст розрахункових документів, що затверджене наказом Мінфіну України від 21 січня 2016 року №13, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року №220/28350 (з наступними змінами), на підтвердження факту надання послуг та отримання готівкових коштів у сфері послуг суб'єкт господарювання має видати споживачеві розрахунковий документ, форма і зміст якого відповідають цьому Положенню та залежать від виду суб'єкта господарювання. У пункті 3 цього Положення зазначено, що у разі відсутності у документі хоча б одного з обов'язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, документ не прийматиметься як розрахунковий. На порушення даних приписів, адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не зазначено та не надано жодного документа про оплату адвокату гонорару.

Положеннями статей 13-15 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально, у складі адвокатського бюро і у складі адвокатського об'єднання.

Відповідно до ч.1 ст.13 цього Закону, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Такий же припис мається у ч.2 п.65.1 ст.65 Податкового кодексу України.

Підпунктом 14.1.226 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що самозайнята особа платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно з ст.65 ПК України взяття на облік фізичних осіб-підприємців у контролюючих органах здійснюється за місцем їх державної реєстрації на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Приватні нотаріуси та інші фізичні особи, умовою ведення незалежної професійної діяльності яких згідно із законом є державна реєстрація такої діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності, протягом 10 календарних днів після такої реєстрації зобов'язані стати на облік у контролюючому органі за місцем свого постійного проживання. Фізичній особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, довідка про взяття на облік платника податків видається контролюючим органом із зазначенням строку, якщо такий строк вказаний у свідоцтві про реєстрацію чи іншому документі (дозволі, сертифікаті тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності.

Оскільки адвокатом ОСОБА_2 здійснюється індивідуальна адвокатська діяльність, в силу п.65.7 ст.65 Податкового кодексу України і Порядку обліку платників податків і зборів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588, з наступними змінами, він як самозайнята особа має бути зареєстрований як платник податків у податковій інспекції та мати довідку про взяття на облік платника податків (форми № 4-ОПП). Тобто, адвокат ОСОБА_2 повинен отримати гонорар за надання правової допомоги ОСОБА_1 як самозайнята особа. Отже, по справі не встановлено, що адвокат ОСОБА_2 отримав гонорар за надання правової допомоги ОСОБА_1 як самозайнята особа, а отже, як адвокат.

З викладеного випливає, що у суду відсутня можливість констатувати, що відомості про сплату ОСОБА_1 коштів в сумі 7 240 (сім тисяч двісті сорок) гривень (а.с. 119), є допустимим доказом понесення ОСОБА_1 витрат на оплату правової допомоги, наданої адвокатом ОСОБА_2

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №593/1470/16-ц в частині розподілу судових витрат між сторонами задовольнити частково.

Судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень, сплачений ОСОБА_1 за подання зустрічної позовної заяви, стягнути з ОСОБА_4 (прож. ІНФОРМАЦІЯ_1, серія і номер паспорта МС 264466, виданий Бережанським РВ УМВС України в Тернопільській області 10 лютого 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (прож. ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2).

У стягненні витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 - відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 35, 137, 141, 259, 270, 374, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №593/1470/16-ц в частині розподілу судових витрат між сторонами задовольнити частково.

Судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень, сплачений ОСОБА_1 за подання зустрічної позовної заяви, стягнути з ОСОБА_4 (прож. ІНФОРМАЦІЯ_1, серія і номер паспорта МС 264466, виданий Бережанським РВ УМВС України в Тернопільській області 10 лютого 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (прож. ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2).

У стягненні витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 - відмовити за недоведеністю.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 червня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5