Справа № 712/2679/18
Провадження № 2/712/1128/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
22 червня 2018 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі - Шмагайло Н.В.
за участі позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, -
Крім того, зазначила, що на проведення вказаного експертного дослідження нею було витрачено 2851,20 грн.
Зазначила, що поліс обовязкового страхування власників цивільно-правової відповідальності у ОСОБА_2 відсутній.
В добровільному порядку завдані збитки ОСОБА_2 не відшкодовані.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, оскільки їй завдана матеріальна шкода та моральна шкода, яка підлягає до відшкодування з відповідача. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, з заявами до суду не звертався..
З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до висновку експертного дослідження № 1353/17-23 від 26.12.2017 року, складеного судовим експертом ЧВ КНДІСЕ, вартість відновлювального ремонту автомобіля Пежо 206 д.н.з. НОМЕР_1 складає 97 593,69 грн.
Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З огляду на те, що постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП України та доведено невідповідність дій відповідача вимогам ПДР, що перебувають у причинному звязку з виникненням ДТП, суд вважає, що дані обставини не підлягають доведенню в порядку розгляду даної справи.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз'яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Пунктом 9 Постанови передбачено, що при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, потрібно враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми. Крім того, вирішуючи питання про стягнення на користь потерпілого відшкодувати вартість майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, одночасно потрібно вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальні за шкоду.
Аналізуючи обставини ДТП та допущені водієм порушення, а саме, те що відповідач ОСОБА_2 не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на їх зміну, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, допустивши зіткнення автомобілів, суд вважає доведеним обставину, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивач ОСОБА_1 зазнала матеріальних збитків, які виникли внаслідок ДТП , у якій автомобілі отримали механічні пошкодження.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
В ході розгляду справи, судом достеменно встановлено, що вартість відновлювального ремонту та деталей необхідних для проведення ремонту автомобіля становить 97 593,69 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача.
Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Згідно з розясненнями, викладеними в пункті 4 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 (із змінами від 25.05.2011 року) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визнаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 9 Постанови розяснено, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (Їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, повязаних із наданням такого доказу.
Крім того, підлягають задоволенню також вимоги позивача про стягнення судових витрат, оскільки згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому до стягнення з ОСОБА_2 на користь ЧистовськоїЮлії Юріївни підлягає понесений нею і документально підтверджений судовий збір в розмірі 1709,26 грн.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено ст. 280-282 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1192, 1194 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою задовольнити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення через Соснівський районний суд м. Черкаси.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлений 27.06.2018 р.

Головуючий: Т.Є. Троян