Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/266/18

Провадження №2/377/154/18

21 червня 2018 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф.,

за участю: секретаря судового засідання - Щуковської А.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Шевчук О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав, -

УСТАНОВИВ:

5 травня 2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ч. 5 ст. 19, ч. 1 - 3 ст. 150, ч. 4 ст. 155, ч. 2 ст. 157, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 165, ч. 2 ст. 166 СК України просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач з 22 червня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 03 лютого 2015 року. Від шлюбу народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач. З середини 2014 року, незважаючи на те, що зі сторони позивача не чинилося ніяких перешкод у спілкуванні та участі батька у вихованні їх дитини, відповідач повністю припинив спілкування з дочкою. За період їх шлюбу відповідач не проявляв належної уваги та турботи до їх дитини, не займався її вихованням та розвитком. В період з 2013 року по 2017 рік, коли їх дочка відвідувала дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Калинка», лише позивач займалася питаннями освітньо-виховного процесу та станом її здоров'я. З 01 вересня 2017 року дочка навчається в Славутицькій ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3. За період її навчання у вказаному навчальному закладі відповідач жодного разу не відвідав школу і ніколи не спілкувався з класним керівником чи вчителями. Крім того, відповідач ухиляється від виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання їх спільної дочки, внаслідок чого за період з 18.12.2014 року по 01.04.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 72428,93 гривень. Відповідач не цікавиться станом здоров'я дочки, проблемами та успіхами у навчанні і житті, тому позбавлення відповідача батьківських прав відносно їх спільної дитини є доцільним.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що після припинення шлюбних стосунків батько дитини повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідач не цікавиться її станом здоров'я, її проблемами та успіхами у навчанні та житті, не спілкується з нею. Він не бажає працювати та надавати матеріальну допомогу дитині. Зазначені обставини є підставами для позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До канцелярії суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив позбавити його батьківських прав по відношенню дочки ОСОБА_4, а також проводити судове засідання за його відсутності.

Представник третьої особи Шевчук О.М. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не виявляє бажання спілкуватися з дочкою, тому його необхідно позбавити батьківських прав. Аліменти на її утримання не сплачує, станом на 01.04.2018 року має заборгованість в розмірі 72428,93 гривень. З бесіди про позбавлення його батьківських прав встановлено, що ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, підтвердженням є його заява від 18.05.2018 року та пояснення, що він не працює, навчанням дитини не цікавиться, аліменти на її утримання не сплачує.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, зареєстрованому 22 червня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 60, який був розірваний згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 03 лютого 2015 року, яке набрало законної сили 16 лютого 2015 року (а. с. 17).

Під час шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області 24 травня 2011 року, складено відповідний актовий запис № 68 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. Батьками в свідоцтві про народження записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а. с. 20).

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 20 січня 2015 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів щомісяця на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 19 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 18-19).

З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, виданого Славутицьким міським відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, вбачається, що ОСОБА_3 аліменти відповідно до виконавчого листа № 377/1378/14-ц, виданого 22.01.2015 року Славутицьким міським судом Київської області, не сплачувались. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.04.2018 року становить 72428,93 гривень (а. с. 38).

Як вбачається з довідки, виданої 19 березня 2018 року управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, позивач, ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 36).

Як зазначено в побутовій характеристиці КП «ЖКЦ», ОСОБА_1, позивач у справі, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, проте не проживає. З 2017 року мешкає за адресою: АДРЕСА_1. За час проживання скарг від сусідів та мешканців будинку не надходило, претензій до ОСОБА_1 з боку адміністрації КП «ЖКЦ» немає (а. с. 23).

Відповідно до довідки, виданої 04 травня 2018 року управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, ОСОБА_4 зареєстрована з 04.05.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 34).

Право власності ОСОБА_1, позивача у справі, на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна, а також договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області від 23.08.2016 року (а. с. 29-31).

Згідно акту обстеження умов проживання від 25 квітня 2018 року, складеного в ході обстеження житлово-побутових умов малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, було встановлено, що на час обстеження у квартирі є всі необхідні меблі та побутова техніка, санітарно-гігієнічний стан добрий. Дитина займає окрему кімнату зі всіма зручностями, має окреме спальне місце та місце для навчання і дозвілля, є дитячі іграшки, розвиваючі ігри, сезонний одяг та взуття (а. с. 37).

Як вбачається з характеристики Славутицької ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3 Славутицької міської ради Київської області, ОСОБА_4 навчається у ЗОШ № 3 м. Славутич за 01 вересня 2017 року. Характеризується позитивно. Мати - ОСОБА_1, здійснює постійний контроль за навчанням та вихованням доньки. Постійно відвідує батьківські збори, спілкується з класним керівником, цікавиться успіхами та проблемами дитини. Батько - ОСОБА_3, батьківськи збори не відвідує, не цікавиться успішністю дочки, не підтримує зв'язок з класним керівником (а. с. 22).

Відповідно до довідки, виданої 21.03.2018 року ФОП ОСОБА_6, ОСОБА_4 відвідує приватні уроки з англійської мови у ФОП ОСОБА_6. Дитина регулярно відвідує заняття з англійської мови, на уроках старанна, уважна. Мати цікавиться результатами навчання дитини, регулярно приводить на заняття та забирає після занять. Приймає активну участь у житті дитини (а. с. 21).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1, позивач у справі, зареєстрована як фізична особа-підприємець з надання послуг перукарнями та салонами краси. Валовий обсяг виручки від підприємницької діяльності за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року становить 21600 гривень, що підтверджено довідкою відділення у м. Славутичі Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДВС у Київській області ( а.с. 26).

Враховуючи положення ст. 3 ЦПК України, при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує закони України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Як зазначено у ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 27 цієї Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, даних у п. п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу до осіб, які умисно не виконують батьківських обов'язків, а тому повинні бути вагомі підстави для вжиття саме цього заходу.

Як зазначено у ч. 4, ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, що стосуються справи.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 24.05.2018 року № 387, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Як вбачається із змісту даного висновку, батько дитини - ОСОБА_3 вихованням та матеріальним утриманням дочки не займається, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Аліменти на її утримання не сплачує, станом на 01.04.2018 року має заборгованість в розмірі 72428,93 гривень. З бесіди про позбавлення його батьківських прав встановлено, що ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, підтвердженням є його заява від 18.05.2018 року та пояснення, що він не працює, навчанням дитини не цікавиться, аліменти на її утримання не сплачує (а. с. 58-59).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 352 гривні 40 копійок, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_1, відносно його малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 352 гривні 40 копійок.

Управлінню державної казначейської служби України в м.Славутичі Київської області повернути ОСОБА_1 352 гривні 40 копійок сплаченого судового збору при поданні позову згідно копії квитанції № 45 від 04.05.2018 року, оригінал якої зберігається в матеріалах даної цивільної справи № 377/266/18, Провадження № 2/377/154/18.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 25 червня 2018 року

Суддя Н. Ф. Теремецька