Справа 486/404/18 Провадження № 22-ц/812/163/18 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2 її представника - ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 серпня 2018 року, ухваленого під головуванням судді - Савіна О.І. в приміщенні того ж суду о 9 годин 14 хвилин у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, стягнення заборгованості по аліментам, пені та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (надалі - Хорольський відділ ДВС) про зарахування витрат, здійснених у натуральній формі в якості сплачених аліментів та перерахунок розміру сплачених аліментів,

в с т а н о в и л а :

30 березня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, стягнення заборгованості по аліментам та пені.

Позивачка зазначала, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 квітня 2007 року з ОСОБА_4 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку.

На теперішній час, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, має у власності земельну ділянку, входить до складу засновників Всеукраїнської молодіжної громадської організації «Україна Фестиваль» та його щомісячний дохід становить 10 000 грн., однак аліменти на утримання дитини не сплачує, у зв'язку з чим за період з січня 2013 року по 30 березня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 108 057,95 грн.

Посилаючись на викладене, та на те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, але навмисно ухиляється від цього, позивачка просила суд: змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача із 1/4 частки усіх видів заробітку на тверду грошову суму у розмірі 2000 грн щомісячно; відкликати виконавчий лист № 2-127/2007, виданий Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 5 червня 2007 року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 108 057, 95 грн. та пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 108 057, 95 грн. за період з січня 2013 року по 30 березня 2018 року.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачка відмовилась від позовних вимог щодо стягнення заборгованості по аліментам, у зв'язку з добровільним її погашенням відповідачем.

29 травня 2018 року ОСОБА_4, звернувся до суду із зустрічним позовом про зарахування витрат, здійснених у натуральній формі в якості сплачених аліментів та перерахунок розміру сплачених аліментів.

В обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_4 зазначав, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 квітня 2007 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. До та після прийняття вказаного рішення суду він сплачував аліменти в добровільному порядку, про що була усна домовленість з ОСОБА_2 У період 2014-2018 років, ним неодноразово були здійснені видатки як аліменти для забезпечення потреб сина (купівля одягу, взуття, продуктів харчування, аксесуарів для мобільного телефону, ліків та велосипеду) про що наявні касові чеки. Звернувшись до Хорольского відділу ДВС з вимогою про перерахунок заборгованості по сплаті аліментів, шляхом зарахування вказаних чеків йому було відмовлено.

На підставі викладеного, відповідач ОСОБА_4 просив суд, зарахувати витрати на загальну суму 6 291 грн. на утримання сина ОСОБА_5, здійснені у натуральній формі в якості сплати аліментів за період з квітня 2014 року по січень 2018 року та зобов'язати Хорольський відділ ДВС здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина за період: з листопада по грудень 2016 року, січень - квітень, серпень-вересень 2017 року, лютий - травень 2018 року, виходячи із розмірі 30 % від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, а також зарахувати витрати на загальну суму 6 291 грн., в якості сплати аліментів на утримання сина за період з квітня 2014 року по січень 2018 року.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 травня 2018 року зустрічний позов прийнято до провадження та об'єднано із первісним позовом.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 серпня 2018 року первісний позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4, на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 квітня 2007 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_4, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відкликано з виконання виконавчий лист № 2-127/2007 від 10 липня 2007 року виданий Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку відповідача.

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 1 січня 2013 року по 29 березня 2018 року в розмірі 14 821,43 гривень. В іншій частині позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила рішення суду змінити та задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 108 057 грн. 95 коп. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_4, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу позивачки без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 6).

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 квітня 2007 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини (а.с.7-8).

На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Хорольському відділі ДВС (а.с.7-8).

Судом встановлено, що на теперішній час відповідач офіційно не працює, має у власності земельну ділянку розміром 2 га для сільськогосподарського виробництва, на утриманні є неповнолітня донька - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_4 приймав участь у бойових діях АТО у зв'язку з чим отримав поранення та неодноразово перебував на лікуванні.

Під час апеляційного розгляду справи, відповідач пояснив, що від вирощування сільгосппродукції на належній йому земельній ділянці він отримує від 10 000 грн. до 12 000 грн. на рік, крім того, з 2002 року є засновником Всеукраїнської молодіжної громадської організації «Україна Фестиваль», але ніяких доходів не отримує, в АТО перебував як доброволець.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

З урахуванням вказаних положень норм та обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зміну розміру, стягнутих за рішенням суду аліментів у частці від заробітку на розмір у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 800 грн. суд не звернув уваги на таке.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Враховуючи вище викладене, встановлені обставини справи щодо матеріального стану відповідача, виходячи виключено з інтересів дитини, стягнуті аліменти за рішенням суду підлягають встановленню у розмірі 1000 грн., що відповідає 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з липня 2018 року у розмірі 1944 грн., встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 7 грудня 2017 року.

Що стосується позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, то суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідно до частини 1 статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини (частина 3 статті 181 СК України).

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів має періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені або до дня їх повного погашення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18, по якій Верховний Суд відійшов від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року справі № 6-94цс15.

Розраховуючи суму неустойки суд виходив з правової позиції від якої на теперішній час Верховний Суд відійшов, а тому розрахунок є невірним.

Отже, як встановлено судом у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх аліментних зобов'язань, з січня 2013 року до березня 2018 року (межі позовних вимог) згідно розрахунку державного виконавця утворилась заборгованість у розмірі 48 826,75 грн., який позивачкою під час розгляду справи не оспорювався, а крім того у зв'язку з добровільним погашенням відповідачем цієї заборгованості, ОСОБА_2 відмовилась від позовних вимог в цій частині.

За таких обставин, зокрема, з урахуванням фактичного визнання відповідачем заборгованості по аліментам за період з січня 2013 року по 30 березень 2018 року, колегія суддів вважає, що пеня по аліментам має бути нарахована в межах заявлених позовних вимог, з січня 2013 року по 30 березень 2018 року, та нараховуватись двома періодами з січня 2013 року по жовтень 2016 року та з січня 2017 року по березень 2018 року з урахуванням сплачених у листопаді 2016 року та у грудні 2016 року аліментів.

Таким чином, заборгованість за січень 2013 року складає 601,75 грн., кількість днів, за які нараховується пеня ( з 1 лютого 2013 року по 31 жовтня (включно) 2016 року складає 1399 днів). Отже, пеня по аліментам за січень 2013 року складає 601,75 х 1% х 1399 = 8418,48 грн.

За таких обставин, розрахунок неустойки за несплачені аліменти наведений таблиці

Січ.13601,756,18,48
Лют.13601,756,49,99
Бер.13601,756,63,45
Кві.13601,756,82,93
Тра.13601,756,96,38
Чер.13601,756,15,86
Лип.13601,756,29,32
Сер.13601,756,42,77
Вер.13601,756,62,25
Жов.13601,756,75,71
Лис.13601,756,95,18
Гру.13601,756,08,64
Січ.14675,56,4,67
Лют.14675,56,5,53
Бер.14675,56,,13
Кві.14675,56,,48
Тра.14675,56,,07
Чер.14675,56,,42
Лип.14675,56,,77
Сер.14675,56,,37
Вер.14675,56,,72
Жов.14675,56,,31
Лис.14675,56,,66
Гру.14675,56,,26
Січ.15724,57,,15
Лют.15724,57,,29
Бер.15724,57,,70
Кві.15724,57,,35
Тра.15724,57,,75
Чер.15724,57,,40
Лип.15724,57,,81
Сер.15724,57,,21
Вер.15724,57,,86
Жов.15724,57,,27
Лис.15724,57,,92
Гру.15724,57,,32
Січ.168078,073052461,35
Лют.168078,072792251,53
Бер.168078,072451977,15
Кві.168078,072151735,05
Тра.168078,071841484,88
Чер.168078,071541242,78
Лип.168078,07123992,61
Сер.168078,0792742,44
Вер.168078,0762500,34
Жов.168078,0731250,17
216911,62
Січ.171134,7511,1,34
Лют.171134,7511,3,61
Бер.171134,7511,1,84
Кві.17130113,013354358,35
Тра.17130113,013043955,04
Чер.17130113,012743564,74
Лип.17130113,012433161,43
Сер.175015,012121062,12
Вер.17130113,011822367,82
Жов.17130113,011511964,51
Лис.17130113,011211574,21
Гру.17130113,01901170,90
Січ.181641,516,41559968,49
Лют.181083,510,83531335,89
Бер.181083,510,83500,00
37930,28

Отже, зальний розмір неустойки за період з січня 2013 року по 30 березня 2018 складає 254841,90 грн. (216911,62 грн.+37930,28 грн.), але враховуючи положення ч.1 ст. 196 СК України, розмір неустойки за прострочення сплати аліментів за вказаний період не повинен перевищувати суму заборгованості у розмірі 48 826,75 грн.

Разом з цим, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч.2 ст. 196 СК України).

Виходячи з матеріального та сімейного стану відповідача, а також стану його здоров'я, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 15 000 грн.

За таких обставин, рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру стягнутих аліментів з 800 гривень на 1000 грн. та в частині розміру неустойки (пені) з 14 821,43 грн. на 15 000 грн.

Колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі із зазначенням, що розмір аліментів повинен бути не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв'язку зі зміною законодавства, оскільки не ґрунтуються на зазначених вимогах закону та не узгоджуються із визначеним законом способами виконання батьками обов'язку утримувати дитину.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду з огляду на вище викладене.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 серпня 2018 року в частині зміни розміру стягнутих аліментів та в частині розміру неустойки (пені) - змінити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, який народився в с. Ковалі Хорольського району, Полтавської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка народилася в с. Семенівка Арбузинського району, Миколаївської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 1 січня 2013 року по 30 березня 2018 року в розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту до Верховного Суду у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 26 листопада 2018 року.