П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 листопада 2018 року місто Київ

справа № 369/9309/17

апеляційне провадження № 22-ц/824/2711/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

секретаря Коцюрби Л.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Дубас Т.В. від 7 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Хоменко Тетяни Леонідівни, треті особи: державний нотаріус Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Київської області Панікар Валентина Миколаївна, ОСОБА_6, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 9 листопада 2015 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Хоменко Т.Л. було посвідчено три заповіти, які складені їхнім батьком ОСОБА_7 Відповідно до заповіту № 1219 ОСОБА_7 заповів ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0887 га, надану для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до заповіту № 1220 ОСОБА_7 заповів ОСОБА_1 кімнату площею 14,7 кв.м., що знаходиться в житловому будинку АДРЕСА_2. Відповідно до заповіту № 1221 ОСОБА_7 заповів ОСОБА_6 житловий будинок АДРЕСА_2. та земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

Заповіт № 1221, який був складений на користь ОСОБА_6 не був оголошений при позивачах і про те, що він фактично скасовує два попередніх заповіти вони дізнались лише після звернення до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Вважали зазначений заповіт недійсним, оскільки він не відповідав справжній волі ОСОБА_7

Посилаючись на викладене, позивачі просили суд визнати заповіт № 1221 від 9 листопада 2015 року, складений від імені ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу

Київської області Хоменко Т.Л. недійсним в частині заповідального майна на користь ОСОБА_1 - кімнати площею 14,7 кв.м., що знаходиться в житловому будинку АДРЕСА_2. та заповідального майна на користь ОСОБА_3 - земельної ділянки площею 0,0887 га, надану для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 7 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_3 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що заповіт № 1221 від 9 листопада 2015 року, складений від імені ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_6, не відповідав справжній волі спадкодавця, оскільки ним було складено три заповіти підряд і останній з яких скасовував два попередніх.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Заповіт № 1221 від 9 листопада 2015 року був складений ОСОБА_7 на його власний розсуд, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_7 за життя був власником земельної ділянки площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; кадастровий номер: НОМЕР_1. Також, на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 1992 року йому належав житловий будинок АДРЕСА_2. (том 1 а.с.107-111)

9 листопада 2015 року ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0887 га, надану для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначений заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Хоменко Т.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 1219.

В цей же день ОСОБА_7 склав ще один заповіт, яким заповів ОСОБА_1 кімнату площею 14,7 кв.м., що знаходиться в житловому будинку АДРЕСА_2. Зазначений заповіт також був посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Хоменко Т.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 1220.

Також 9 листопада 2015 року ОСОБА_7 склав ще один заповіт, яким заповів ОСОБА_6 житловий будинок АДРЕСА_2. та земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначений заповіт також був посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ХоменкоТ.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 1221.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що приватний нотаріус Хоменко Т.Л. при посвідченні заповіту діяла у межах своєї компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства; позивачами не доведено відсутність вільного волевиявлення ОСОБА_7 при складанні оскаржуваного заповіту.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із ч. 2 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Положенням ст. 1248 ЦК України встановлено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

У відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт, скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як зазначено у ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором (ст. 5 ЦПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення чи не вчинення процесуальної дії, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Крім того, ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках.

Належним відповідачем у справі є особа, яка не визнає або оспорює спадкові права позивача. У даному спорі належними відповідачами можуть виступати спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7

За даними спадкової справи, після смерті ОСОБА_7 із заявами про прийняття спадщини до Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Київської області звернулися ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Як вбачається зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред'явлення позову до частини

відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов'язується вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Винятки становлять справи, вирішення яких є неможливим без участі усіх співвідповідачів у зв'язку із характером спірних правовідносин.

Якщо позивач не заявляє клопотання про зміну неналежного відповідача, суд відмовляє у задоволенні позову.

Враховуючи, що після смерті ОСОБА_7, крім позивачів, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась також ОСОБА_6, то саме вона є належним відповідачем у даній справі. При цьому з тексту оскаржуваного рішення не вбачається, що процесуальний статус ОСОБА_6, як третьої особи, було змінено.

Колегією суддів жодним чином не заперечується передбачене ст. 50 Закону України "Про нотаріат" право заінтересованої особи оскаржити до суду в порядку позовного провадження нотаріальну дію (посвідчення заповіту). Однак при такому оскарженні нотаріус буде належним відповідачем у справі, коли у позові йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства, тобто коли у позивача відсутній спір про право з іншою особою, крім нотаріуса. При цьому для суду не є важливим, який предмет позову визначив позивач. Суд має право визначити предмет позову відповідно до вимог закону, якщо саме на це спрямована підстава позову, тобто обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги (в даному випадку - відсутність вільного волевиявлення заповідача при складанні заповіту).

Якщо при визначенні таким чином предмета позову суд дійде висновку про наявність спору про право цивільне між позивачем та іншою особою (наприклад, іншим спадкоємцем), то належним відповідачем у такій справі буде саме інший спадкоємець, а не нотаріус, оскільки цивільна відповідальність за незаконно посвідчений правочин покладається не на нотаріуса, а на спадкоємця, на користь якого він вчинений. Сам же нотаріус може бути залучений судом як третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у такій справі фактично жодним чином не впливає на нотаріуса, оскільки він не в змозі своїми діями або припиненням своїх дій вплинути на поновлення порушеного права позивача.

Зазначеним обставинам, які безпосередньо стосуються предмета даного спору, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, а тому рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, але з інших підстав.

При цьому позивачі не позбавлені права повторно звернутися до суду із позовом до належного відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 7 червня 2018 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ХоменкоТетяни Леонідівни, треті особи: державний нотаріус Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Київської області Панікар Валентина Миколаївна, ОСОБА_6, про визнання заповіту недійсним відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2018 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова