ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1756/17 Номер провадження 22-ц/814/628/18Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т.Г. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Триголова В.М.,

Суддів: Лобова О.А., Прядкіної О.В.,

Секретар: Ряднина І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Новосанжарська державна нотаріальна контора, Новосанжарська селищна рада, про встановлення юридичного факту колгоспного двору

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Стрельченко Т.Г., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

20 листопада 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, третя особа: Новосанжарська державна нотаріальна контора, Новосанжарська селищна рада про встановлення юридичного факту колгоспного двору.

Уточнивши позовні вимоги, просили поновити їм строк позовної давності звернення до суду, встановити юридичний факт, яким встановити, що майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, відноситься до типу колгоспного двору, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 грудня 2017 року, видане державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманець М.В. на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання права на 1/2 частину спадкового майна, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстроване в реєстрі за № 1368, стягнути з відповідача на їх користь судові витрати по справі.

Підстави позову вмотивовували тим, що вони проживали в колгоспному дворі за адресою: АДРЕСА_1 Разом з ними проживали ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Члени колгоспного двору померли: ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4

Позивачі вважають, що вони залишаються членами колгоспного двору.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Новосанжарська державна нотаріальна контора, Новосанжарська селищна рада, про встановлення юридичного факту колгоспного двору - відмовлено.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодилися позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, подали на нього апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянти вважають, що рішення суду першої інстанції необгрунтованим, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказують на невідповідність висновків місцевого суду про те, що ОСОБА_2 взагалі не набула статусу члена колгоспного двору.

29 березня 1989 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та разом з чоловіком проживала за адресою: АДРЕСА_1 Разом з ними проживала мати чоловіка: ОСОБА_7, донька позивача від першого шлюбу - ОСОБА_3, співмешканець ОСОБА_7 - ОСОБА_9.

Апелянти вважають, що суд не надав належної оцінки доказу - протоколу №8 засідання виконкому Новосанжарської селищної ради Полтавської області УРСР від 05 квітня 1963 року, який ніким не скасований, є дійсним, і який підтверджує той факт, що спірне домогосподарство відноситься до колгоспного двору.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

У відзиві на апеляційну скаргу від представника відповідача ОСОБА_10 останній посилається на те, що судом у повній мірі досліджено усі докази, надана їм правильна оцінка, а рішення місцевого суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Просив рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом вірно встановлені наступні фактичні обставини справи.

Згідно довідки виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області № 3800 від 06 жовтня 2011 року станом на 01 січня 1990 року за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 55).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 12 березня 2005 року прізвище ОСОБА_3 - після реєстрації шлюбу змінено на ОСОБА_3 (а.с. 15).

ОСОБА_6 є чоловіком ОСОБА_2, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 30 червня 2010 року (т. 1 а.с. 9).

З довідки Новосанжарської селищної ради № 1729 від 09 вересня 1959 року вбачається, що ОСОБА_7 є членом колгоспу ім. Калініна і проживає в АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 10).

З технічного паспорта на будинковолодіння вбачається, що по вул. Зарічанській, 20 в смт. Нові Санжари Полтавської області знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями, власником яких є ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 11-14).

Згідно архівної довідки Новосанжарської районної ради Полтавської області № 03-13/576-1 від 09 листопада 2011 року у книзі обліку трудового стажу і заробітку працівників колгоспу імені Калініна, з 1963 року - колгосп «Маяк», з 1976 року - колгосп «Маяк Комунізму» Новосанжарського району Полтавської області за 1959-1981 роки є дані про встановлений мінімум і кількість нарахованих трудоднів (кількість відпрацьованих людиноднів) ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 16).

Згідно архівної довідки Новосанжарської районної ради Полтавської області № 03-13/576-2 від 09 листопада 2011 року в особових рахунках працівників сільськогосподарської артілі «Червоний косар» за 1949-1950 роки та в особових рахунках працівників сільськогосподарської артілі (колгоспу) імені Калініна, з 1963 року - колгосп «Маяк» Новосанжарського району Полтавської області за 1951-1965 роки є дані про кількість нарахованих трудоднів ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 17).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 28 січня 1991 року), ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_4) (т. 1 а.с. 19-21).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 жовтня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори, ОСОБА_6 є спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними будівлями та приватизованої земельної ділянки площею 2044,00 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 43).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 грудня 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 є спадкоємцем 1/2 частини майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_6. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 44).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 107037431 від 11 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 є власником на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 45).

ОСОБА_6 є батьком відповідача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 (т. 1 а.с. 46).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 листопада 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори, спадкоємцями майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_4. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з приватизованої земельної ділянки площею 2,41 га, кадастровий номер НОМЕР_7, що розташована на території Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т. 1 а.с. 173).

З повідомлення Новосанжарської державної нотаріальної контори № 1285/01-16 від 15 серпня 2012 року вбачається, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 заведена спадкова справа № 369/2010 року від 26 липня 2010 року. Спадкоємцем згідно поданої заяви про прийняття спадщини є ОСОБА_4, згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України та довідки Новосанжарської селищної ради Полтавської області від 07 грудня 2010 року спадщину фактично прийняла ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 182).

Згідно акту про обстеження домогосподарства від 02 травня 2018 року господарство, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 відносилось до колгоспного двору. Головою колгоспного двору є ОСОБА_7, членами колгоспного двору є : ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3(т. 1 а.с. 245).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з недоведеності факту належності спірного будинку, господарських будівель і споруд до колгоспної спільної групи господарств, а також недоведеності факту, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули статусу членів колгоспного двору, постійно проживали з головою колгоспного двору, разом вели з ним спільне господарство.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Згідно роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», згідно якого визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на 15 квітня 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на 15 квітня 1991 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом Вказівками, затвердженими постановами Держкомстату СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26 та від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає обгрунтованими висновки місцевого суду про недоведеність позивачем позовних вимог.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).,(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

Висновки місцевого суду, що позивачі належним чином не довели порушення належних їм немайнових прав, є законними та обґрунтованими.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Доводи апеляційної скарги зводяться до обгрунтувань позовної заяви та висновків місцевого суду не спростовують.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2018 року.

Підстави для зміни та розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, судові витрати, пов'язані з розглядом справи судом апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну ОСОБА_2, ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2018 року,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Повний текст постанови буде складений протягом п'яти робочих днів.

Головуючий суддя : В.М. Триголов

Судді: О.А. Лобов

О.В. Прядкіна