Справа № 274/3224/18
Провадження № 2-о/0274/123/18
У Х В А Л А

26.06.2018 року суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Вдовиченко Т.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, згідно якої просить встановити факт його поранення при виконаннні обов'язку військової служби 13.11.2014 року поблизу с. Піски Ясинуватського району Донецької області України, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Суд, вирішуючи питання про відкриття провадження вважає, що вказана заява не відповідає вимогам Цивільного процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Так, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в заяві повинні бути зазначені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та докази, що підтверджують ці обставини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 ст. 177 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви усі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, в порушення вказаних вимог заявник, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на певні письмові докази, додав до позовної заяви лише їх копії без зазначення наявності у нього чи іншої особи оригіналу такого доказу та без засвідчення такої копії належним чином.

Отже, вказані недоліки перешкоджають прийняттю заяви до судового розгляду, у зв'язку з чим її слід залишити без руху і надати строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 4, 83, 95, 134, 136, 175, 177, 184, 185, 259-261 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк не більше 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Розяснити заявнику, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М.Вдовиченко