У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2018 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Голубкової М.А. з участю секретаря судового засідання Когут С.І. розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», зацікавлені особи Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_1 про заміну стягувача,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (далі ТОВ «Українська факторингова компанія») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача.

В заяві зазначає, що 27.01.2009 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення по справі № 2-777/09 за позовом Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 25.05.2007 року в розмірі 163275,17 грн.

17.11.2016 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Українська факторингова компанія» укладено договір факторингу № 46, відповідно до якого ПАТ «Українська факторингова компанія» набуло право кредитора відносно боржника ОСОБА_1

Посилаючись на те,що в звязку із заміною кредитора до ТОВ «Українська факторингова компанія» перейшли всі права та обовязки за вищезазначеними договорами, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження, та з підстав визначених ст. 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», 442 ЦПК України, просить суд замінити стягувача під час виконання рішення № 2-777/09 Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2009 року, про стягнення заборгованості.

В судове засідання сторони не зявилися з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом направлення судових повісток, представників не направили, пояснень у справі не надали.

Суд відповідно до ст.. 442 ЦПК України розглянув заяву без їх участі, на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази в сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Статтею 18 ЦПК України також встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невідємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове, судове рішення залишалося невиконаним (рішення у справі «Іммобільяре Саффі», заява № 22774/93, п.74, ЄСПЛ 1999-V).

Як вбачається з матеріалів справи, 27.01.2009 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення по справі № 2-777/09 за позовом Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 25.05.2007 року в розмірі 163275,17 грн.

Підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

17.11.2016 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Українська факторингова компанія» укладено договір факторингу № 46, відповідно до якого ПАТ «Українська факторингова компанія» набуло право кредитора відносно боржника ОСОБА_1

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини пятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 5 статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора, в цьому випадку ТОВ «Українська факторингова компанія» із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 5 ст. 442 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи,докази надані до заяви, суд встановив, що ТОВ «Українська факторингова компанія» обґрунтовано звернулося до суду із заявою, оскільки на підставі договору укладеного з ПАТ «Укрсиббанк» про відступлення прав вимог, набуло усі права та обовязки за договором № 0 від 25.05.2007 року, а тому заміняє стягувача за рішенням № 2-777/09 ухваленим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 27.01.2009 року.

Керуючись ч. 5 ст.442, 353 ЦПК України,ст.8,15 Закону України «Про виконавче провадження»,суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» задовольнити

Замінити стягувача під час виконання судового рішення № 2-777/09 Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості та судових витрат, з ПАТ «Укрсиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (ідентифікаційним код 40235074, місцезнаходження місто Київ, вулиця Дмитрівська 18/24), у звязку з переходом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» прав Кредитора, відповідно до Договору факторингу № 46 від 17.11.2016 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів після її оголошення шляхом подання апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення ухвали, - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Голубкова М.А.