Справа №461/3587/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Городецької Л.М.,

при секретарі - Думичі Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обгрунтовання заявлених позовних вимог покликається на те, що 01 жовтня 1988 року між ним та ОСОБА_1 ОСОБА_2 був укладений шлюб та видано свідоцтво про одруження серії І-СГ №349116, яке зареєстроване Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, запис в книзі реєстрації актів про одруження № 3363. Від сумісного проживання у них народилось двоє дітей: повнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після укладення шлюбу проживали однією сімєю до 11 вересня 2009 року. Спільне життя з відповідачем не склалося з багатьох важливих питань, зокрема, щодо розвитку подружніх відносин, введення спільного господарства, спілкування з сином, який є особою з інвалідністю та страждає на аутизм, сторони не змогли дійти згоди. Вважає, що їхній шлюб існує формально, подальше спільне проживання є недоцільним та неможливим.

Позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у фабулі позову. (а.с.23)

В останнє судове засідання призначене на 27.11.2018 року відповідач не прибула, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що стверджується розпискою про ознайомлення з датою та часом судового засідання (а.с.42). Проте, подала письмовий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги підтримала.

Ухвалою суду від 15.06.2018 року у справі призначено підготовче судове засідання.

У відповідності до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.

З матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 1988 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 ОСОБА_2 був укладений шлюб та видано свідоцтво про одруження серії І-СГ №349116, яке зареєстроване Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, запис в книзі реєстрації актів про одруження № 3363. (а.с.15)

Судом встановлено, що від подружнього життя у них народилось двоє дітей: повнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач та відповідач не мають наміру зберегти шлюб.

Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання позивача будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого припинилось між сторонами почуття взаємної любові, поваги та дружби.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у звязку з чим доцільно є такий розірвати, а позов задовольнити.

Окрім того, суд вважає за необхідне сплачений судовий збір залишити за позивачем відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки питання щодо розподілу судових витрат позивачем не ставилося.

Керуючись ст.ст. 12, 13. 76, 77, 223, 258, 263-265, ЦПК України, ст.112 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 задоволити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 01 жовтня 1988 року, Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблений відповідний актовий запис № 3363 розірвати.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М. Городецька