Справа № 676/5963/16-ц
Номер провадження 2/676/2735/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Кам'янець - Подільський

Кам'янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Бондаря О.О.

за участю секретаря судового засідання Маневич І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 80000 доларів США , що станом на 01 грудня 2016 року становить 21520000 гривень 00 коп.

В обґрунтування позову зазначає, що 11 грудня 2012 року уклав з відповідачем ОСОБА_2 письмовий договір про надання у позику грошових коштів в сумі 80 000 доларів США, що згідно курсу валют станом на 01.12.2016 року еквівалентно 2 152 000 гривень зі строком повернення до 12 грудня 2013 року. Взяті грошові зобовязання відповідач не виконав, грошові кошти не повернув. Позивач просить стягнути з відповідачів, які перебувають у зареєстрованому шлюбі та отримали грошові кошти на потреби сімї, на його користь борг за договором позики (розпискою) від 11.12.2013 року в сумі 80000 доларів США, що станом на 01.12.2016 року становить 2 152 000 гривень.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4 позов підтримали і пояснили, що в 2011 році з будинку позивача було вчинено крадіжку, після чого позивач вирішив зберігати грошові кошти не вдома, а в банку . Відповідач ОСОБА_2 працював в банку і запропонував позивачу щоб той надавав грошові кошти відповідачу в позику під 2 проценти на місяць. Протягом 2011 року позивач позичив ОСОБА_2 різними сумами грошові кошти на суму 61500 доларів США , в тому числі 10000 доларів США з банківського вкладу. Відповідачка ОСОБА_3 декілька разів була присутня при передачі грошових коштів. В звязку з тим, що відповідач грошові кошти та проценти не повертав, то позивач звернувся до ОСОБА_2 щоб останній написав розписку про отримання коштів. ОСОБА_2 сам писав текст розписки і сам визначив розмір заборгованості за договором позики і повідомив, що в березні 2013 року грошові кошти поверне і сума боргу разом з процентами була визначена відповідачем станом на 01 березня 2013 року. Договір позики відповідач укладав в інтересах сімї і витратив їх на будівництво житлового будинку. Кошти за договором позики повертав ОСОБА_2 і його дружина шляхом перерахування на картковий рахунок позивача в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». На картковий рахунок позивача ОСОБА_2 перерахував 29671 гривню , а ОСОБА_3 перерахувала 3495 гривень. Крім того відповідачі готівкою повернули позивачу грошові кошти в сумі 2000 доларів США. Інших договірних зобовязань між позивачем та відповідачами не було , ніяких інших підстав перераховувати кошти позивачу у відповідачів , крім погашення боргу за договором позики, не було.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що він грошові кошти в позивача не позичав , грошові кошти сплачував позивачу внаслідок психологічного тиску з боку родича позивача. Крім того пояснював, що розписку він писав внаслідок психологічного тиску з боку позивача . Також відповідач ОСОБА_2 пояснював, що він розписку не писав.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що вона про наявність розписки не знала і ніяких грошових коштів ОСОБА_2 в інтересах сімї не витрачав.

Представник відповідачів - ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав.

Заслухавши сторони , вивчивши матеріали справи в повному обємі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу ОСОБА_2 протягом 2011 року в позику грошові кошти в еквіваленті 61500 доларів США.

11 грудня 2012 року відповідачем ОСОБА_2 було написано розписку про те, що він взяв в позику грошові кошти , що разом з відсотками становить 80000 доларів США , які ОСОБА_2 зобовязаний був повернути до 12 грудня 2013 року.

Кошти за договором позики повертав ОСОБА_2 і його дружина шляхом перерахування на картковий рахунок позивача в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». На картковий рахунок позивача ОСОБА_2 перерахував 29671 гривню , а ОСОБА_3 перерахувала 3495 гривень. Крім того відповідачі готівкою повернули позивачу грошові кошти в сумі 2000 доларів США. Інших договірних зобовязань між позивачем та відповідачами не було , ніяких інших підстав перераховувати кошти позивачу у відповідачів , крім погашення боргу за договором позики, не було.

Дані обставини підтверджуються поясненнями позивача та випискою з карткового рахунку позивача в ПАТ КБ «Приватбанк» , з якого вбачається, що кошти перераховувалися позивачу обома відповідачами.

Поняття договору позики визначено ст. 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 р. у справі № 6-50цс16).

Тлумачення частини четвертої ст.. 65 Сімейного кодексу України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов'язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім'ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов'язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об'єктивний підхід, оскільки він не пов'язує виникнення обов'язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов'язаною особою, якщо об'єктивно цей договір було укладено в інтересах сім'ї та одержане майно було використано в інтересах сім'ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім'ї.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 19 червня 2013 року у справі № 6-55

Відповідно до ч. 3 , 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 , 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

При задоволенні позову суд враховує, що відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що розписка від 11.12.2012 року про отримання коштів в сумі 80 000 доларів США написана ним із застосуванням психологічного насильства, що жодних коштів він не отримував.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно заборгованість за договором позики в сумі 76760 доларів США. Станом на 26 листопада 2018 року офіційний курс НБУ 1 долара США становив 27,7958 гривень.

Заборгованість за договором позики становить 76760 доларів США ((29671 гривню +3495 гривень)/ 26,7552 = 1240 доларів США) +2000 доларів США.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов'язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст..533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином з відповідачів солідарно підлягає стягнення заборгованість за договором позики в сумі 2137691 гривню 59 коп. (76760 доларів США х 27,7958 гривень)

Відповідно ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3272 гривень 75 коп., з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3272 гривень 75 коп.

При цьому суд враховує, що судові витрати стягуються з відповідачів в рівних частинах в розмірі з обох 95 % від суми сплаченого судового збору, оскільки позов підлягає задоволенню в розмірі 95 % від суми заявленого позову. (76760/80000).

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 612, 640, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 258 260, 263 265 , 280 , 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 2137691 гривню 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3307 гривень 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3307 гривень 20 коп.

Рішення може бути оскаржене на протязі 30 днів з дня складання повного рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.. 273 ЦПК України.

Позивач : ОСОБА_1 , (ІНФОРМАЦІЯ_1, село Смотрич Кам'янець - Подільського району , реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1).

Відповідачі: ОСОБА_2 , (ІНФОРМАЦІЯ_2, 32302, місто Кам'янець - Подільський , АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) , ОСОБА_3 , (ІНФОРМАЦІЯ_3, 32302, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_3).

Повне рішення складено 30 листопада 2018 року

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Бондар О.О