Ухвала

Іменем України

23 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 348/674/18

провадження № 61-47194ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), КарпенкоС. О., Кузнєцова В. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про захист прав споживача, повернення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача сплачені ним за товар (кросівки) кошти в розмірі 17 664 грн та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтував тим, що 12 лютого 2017 року він через інтернет-магазин замовив у відповідача 40 пар (5 ящиків по 8 пар) кросівок виробництва Турції на загальну суму 17 664 грн, які він повністю сплатив продавцю. 24 лютого 2017 року при огляді отриманого товару ним було виявлено, що він є неналежної якості, має брак та його виробником зазначено В'єтнам, а не Турцію, як було вказано відповідачем. Повідомивши про це відповідача, він повернув йому товар та просив повернути кошти, оскільки вважав, що відповідачем порушено умови укладеного договору купівлі-продажу щодо якості товару і його права як споживача. Такими діями відповідача йому завдано моральної шкоди.

Ухвалою Надвірнянського районного судуІвано-Франківської області від 20 квітня 2018 року відкрито провадження у цій справі.

ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2018 року, яку обґрунтував тим, що судом першої інстанції відкрито провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права.

14 листопада 2018 року ОСОБА_4 подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року і направити справу для розгляду до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не підпадає під визначення споживача в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ним придбано оптом 40 пар кросівок (різного розміру) не для особистих споживчих потреб, а з метою продажу, а тому поданий позов не підпадає під регулювання Закону України «Про захист прав споживачів», позивач не мав права вибору суду для подачі позову. Крім цього, позов заявлено до нього не як до суб'єкта господарювання, а як до фізичної особи, а тому позовна заява могла бути подана лише за місцем проживання відповідача.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статі 27 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною п'ятою статті 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява ОСОБА_5 віднесена до предметної, суб'єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції Надвірнянського районного суду.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 як фізична особа звернувся до ОСОБА_4 про стягнення сплачених ним грошових коштів у розмірі 17 664 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000 грн, вказуючи при цьому, що порушено його права саме як споживача, та просив задовольнити позов, обґрунтовуючи його посиланням, зокрема на Закон України «Про захист прав споживачів».

ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до юрисдикції Надвірнянського районного суду.

Враховуючи наведене суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відкриття провадження у справі.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом розгляду апеляційного суду та їм надана належна правова оцінка.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «БруаллаГомесде ла Торре проти Іспанії»).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про захист прав споживача, повернення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов