СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м.Снігурівка

Справа № 485/787/18

Провадження № 2-о/485/51/18

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Фортуни Т.Ю.,

секретар судового засідання Семенака А.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду №3 в м.Снігурівка цивільну справу за заявою ОСОБА_2 (57373, Миколаївська область, Снігурівський район, с. Промінь (ОСОБА_3, вул. Шкільна (50 років Жовтня) 36, РНОКПП НОМЕР_1), заінтересована особа: Баратівська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області (57370, Миколаївська область, Снігурівський район, с. Баратівка, вул. Капітана Агеєнка, 3) про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини,

встановив:

10 травня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини із померлим 30 квітня 2012 року вітчимом ОСОБА_4, вказавши, що такий факт не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини за заповітом.

У судове засідання учасники процесу не з'явилися, про день, час та місце розгляд справи повідомлені належним чином та своєчасно.

Заявник подав суду заяву про слухання справи в його відсутність та просив про її задоволення.

Представник заінтересованої особи письмовою заявою просив про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню за таких обставин.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що 30 квітня 2012 року в с. Червоний Промінь Снігурівського району Миколаївської області помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 158247, виданого 07 травня 2012 року виконавчим комітетом Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення селянського господарства в межах території Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області площею 11, 1 га. Право власності спадкодавця на вказане майно підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 040318, виданий на підставі рішення 4 сесії ХХІІ скликання Снігурівської районної Ради народних депутатів від 22 лютого 1995 року, зареєстрований у Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю за № 92.

Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 15 березня 2018 року за вих. №648, що на час смерті ОСОБА_4 з ним по вул. Центральній, 29 в с. Баратівка Снігурівського району проживала та була зареєстрована з 1967 року його дружина ОСОБА_5, яка відмовилася від прийняття спадщини після його смерті на користь ОСОБА_2

Заявник у справі ОСОБА_2 також фактично проживав разом із спадкодовцем на час відкриття спадщини більше пяти років, про що свідчить акт депутата Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 15 вересня 2018 року, згідно з яким заявник ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 (50 років Жовтня) 36; з 2006 року і до дня смерті ОСОБА_4 30 квітня 2012 року проживав разом ним в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. Це означає, що особа є вільною у виборі місця проживання і може мати декілька місць проживання, а зареєстрованим може бути лише одне місце проживання. Відмінність місця реєстрації заявника в с. Баратівка Снігурівського району Миколаївської області по вул. Шкільній (50 роківЖвотня), 36 і фактичного місця його проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, не суперечить вимогам закону.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

ОСОБА_2 проживав однією сімєю з спадкодавцем більше пяти років, їх відносини були притаманні відносинам які схожі на такі, що мають місце між пасинком та вітчимом, вони вели спільне господарство, підтримували одне одного. Заявник після смерті ОСОБА_4 здійснив його поховання. Вказану обставину підтвердили свідки та ОСОБА_5 матір заявника та ОСОБА_6, ОСОБА_7- сусіди заявника, які ствердили, що більше пяти років ОСОБА_2 доглядав свого вітчима, який тяжко хворів.

28 березня 2018 року державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_8 надано роз'яснення, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом необхідно надати докази сумісного проживання разом із спадкоємцем не менше пяти років.

Згідно спадкової справи №257/2012 від 30 квітня 2012 року, заведеної після смерті ОСОБА_4, який помер 30 квітня 2012 року з заявою від 03 вересня 2012 року про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2, дружина померлого ОСОБА_5 відмовилася від прийняття спадщини на користь сина ОСОБА_2 заявника у справі.

За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду Ураїни від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Тобто, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення на посвідчення спадкових прав.

Керуючись ст.ст. 4,5,7,12,81, 263-265,294, 319 ЦПК України, суд,

ухвалив:

- заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Баратівська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини задовольнити;

- встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом зі спадкодавцем ОСОБА_4, який помер 30 квітня 2012 року, за адресою: с. Баратівка Снігурівського району Миколаївської області, вул. Центральна, 29, з січня 2006 року до дня його смерті 30 квітня 2012 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Т.Ю.Фортуна