Справа № 629/4638/18
Провадження № 2/629/1655/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого-судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Габор В.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він 11 серпня 2001 року зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від даного шлюбу є діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають разом з позивачем та будуть мешкати з ним і після розірвання шлюбу. Сумісне життя з відповідачем не склалося з причин непорозуміння один одного, шлюбні відносини припинилися, спільне господарство не ведуть та відновлювати не збираються, останнім часом постійні сварки та суперечки створили умови за яких шлюб фактично припинився. Спору про розподіл сумісного майна не має. В зв'язку з чим просить розірвати шлюб між ним та відповідачем по справі.

Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, просив строк на примирення не надавати. Також зазначив, що майнового спору між ними не має, неповнолітні діти будуть проживати разом з ним, питання щодо їх утримання будуть вирішувати добровільно.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Зазначила, що неповнолітні діти після розірвання шлюбу будуть проживати з батьком, питання щодо утримання дітей буде вирішено добровільно. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «ОСОБА_2».

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч. 4 ст. 200 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Так, матеріалами справи встановлено, що сім'я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню.

Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 серпня 2001 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3, виданим 11.08.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 206. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. На сьогодні любов та повага між сторонами відсутні. Постійні сварки та суперечки створили умови за яких шлюб фактично припинився, з 2014 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітні діти проживають разом з батьком та будуть проживати з ним і після розірвання шлюбу, а відповідач в добровільному порядку надаватиме матеріальну допомогу на утримання дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися.

У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей».

Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час не має.

Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З урахуванням клопотання відповідача, суд після розірвання шлюбу залишає їй прізвище «ОСОБА_2».

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 200, 206, 263-268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем м. Лозова, Харківської області, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою м. Міусинськ, Луганської області, зареєстрований 11 серпня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 206.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище «ОСОБА_2».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець м. Лозова, Харківської області, громадянин України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 15.03.2001 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка м. Міусинськ, Луганської області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Суддя Н.А. Смірнова