Справа № 640/5424/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кострової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання оспорюваного правочину недійсним, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до відповідачів, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій просить визнати недійсним договір про надання послуг №21-07 від 26.11.2012 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст. 215, ч.3 ст.203 ЦК України.

Відповідач - ОСОБА_2, у судовому засіданні позов визнав.

Співвідповідач - ОСОБА_3, у судовому засіданні та у відзиві на позов, проти позовних вимог заперечував, при цьому зазначаючи, що оспорюваний договір укладений в інтересах сім'ї та позивачка знала про це із самого початку, тому в задоволені позову необхідно відмовити.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, були допитані у якості свідків.

Так ОСОБА_1 показала, що автомобіль БАЗ Фургон -С д.н. НОМЕР_1 , який

належить їй та куплений через чотири місяці після укладання шлюбу, наприкінці 2012р. попав в ДТП. Автомобіль придбала за власні кошти (достеменно з яких коштів придбане авто не змогла вказати).Страхове відшкодування вона отримала від МТСБ у 2016р. У 2017р. після отримання позову ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором, дізналась про укладання чоловіком договору із ОСОБА_3 Разом з тим, ніяких доручень чоловіку на укладання договору не надавала, документів йому не передавала, страхове відшкодування отримала внаслідок укладеного договору із юристом в м.Києві. Знала що чоловік з приводу отримання страхового відшкодування консультується із юристом, однак про укладений договір не знала. На теперішній час автомобіль проданий, кошти вона витратила на власні потреби.

ОСОБА_2 будучи допитаним у якості свідка показав, що автомобіль який належить дружині ОСОБА_1, а саме БАЗ Фургон -С д.н. НОМЕР_1 у 2012 році потрапив в ДТП. Для отримання страхового відшкодування зі страхової він звернувся за роз'ясненнями до ОСОБА_3, уклав з ним договір на надання послуг. Сплатив ОСОБА_3 1000 грн., через нього подав документи до страхової компанії. Потім за його згодою подавав документи до суду про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП. Дружині нічого не казав, думав впоратися самостійно. Однак суд відмовив, після чого ОСОБА_3 пропав та на зв'язок не виходив. Страхове відшкодування дружина отримала, витратила їх на власні потреби.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, свідчення свідків, вважає за необхідне в задоволені позову відмовити, з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 06.03.2010р. перебувають у зареєстрованому шлюбі.

26.11.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір № 21-07 про надання послуг, предметом якого є надання юридичних послуг, представництво в суді, збирання необхідних документів, консультаційні та посередницькі послуги по отриманню страхового відшкодування .

В договорі зазначено, уклав договір ОСОБА_2 (представник ОСОБА_1), як замовник.

За п.п. 5.1, 5.3 договору оплата вартості робіт складає 10% від вартості отриманого відшкодування, на протязі трьох діб після виконання виконавцем робіт та отриманню замовником (або ОСОБА_1) страхового відшкодування. Передоплата складає 1000 грн.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Позивач наполягав на визнанню договору недійсним на підставі ч.3 ст. 203 ЦК України, оскільки вона не знала про укладання її чоловіком оспорюваного договору, довіреностей йому ніяких не надавала та не уповноважувала його на це.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Разом з тим, договір підписаний ОСОБА_2, який у судовому засіданні зазначив, що договір був ним укладений та підписаний вільно та його волевиявлення відповідало його внутрішній волі, що в даному випадку виключає застосування ч.3 ст. 203 ЦК України та визнання його недійним.

Крім того, за положеннями ст. 60 СК України діє презумпція спільності майна подружжя набутого в період шлюбу.

Автомобіль БАЗ Фургон -С д.н. НОМЕР_1 набутий ОСОБА_1 в період шлюбу із ОСОБА_2 Належних та допустимих доказів того, що вказаний автомобіль придбаний ОСОБА_1 за власні кошти, які набуті нею до укладання шлюбу, зокрема шлюбний договір, рішення суду тощо, суду не надано, тобто діє презумпція спільності майна подружжя.

За ч.2, ч.4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

В загальних положеннях ст. 369 ЦК, щодо розпорядження майном, яке є об'єктом права спільної сумісної власності, ст. 65 СК України закріплює принцип взаємної згоди дружини та чоловіка у відносинах розпорядження спільним майном, а також презумпцію згоди другого з подружжя при вчиненні іншим з подружжя правочину, спрямованого на розпорядження спільним майном.

При визнанні договору недійним за відсутності згоди одного із подружжя, необхідним є доведення укладання договору в супереч інтересам такого подружжя.

Разом з тим, за показами ОСОБА_2 під час укладання договору із ОСОБА_3 для отримання страхового відшкодування, він діяв в тому числі в інтересах дружини.

Враховуючи приписи законодавства та обставини справи, суд приходить до висновків про відсутність підстав для визнання договору №21-07 від 26.11.2012 - недійсним.

Керуючись ст.ст.5, 10, 12, 13,77-81, 89, 106, 110, 159, 263, 265 ЦПК України, суд ,-

вирішив :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( реєстрація - АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) про визнання оспорюваного правочину недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст виготовлено 28.11.2018р.

Суддя Н.М. Бородіна