Провадження № 22-ц/801/93/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю.В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 рокуСправа № 127/16583/16м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів: Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

учасники справи:

стягувач : ОСОБА_3,

боржник : ОСОБА_4,

заінтересована особа : Замостянський відділ Державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи : Замостянський відділ Державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_3, на дії державного виконавця,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31.08.2018 року, постановлену у складі судді Медяна Ю.В., дата складання повного тексту ухвали відсутня, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернувся у суд зі скаргою, заінтересовані особи : Замостянський відділ Державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_3, на дії державного виконавця.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2017 року стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

23.02.2017 року судом видано виконавчий лист, а 02.03.2017 року відкрито виконавче провадження № 53488864 з виконання виконавчого листа.

15.02.2018 року головним державним виконавцем Замостянського відділу Державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Довганенко М.В. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

У постановах державного виконавця зазначено, що заборгованість за аліментами у ОСОБА_4 виникла станом на 31.01.2018 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017 року, який набрав чинності 06.02.2018 року.

При винесенні зазначених постанов державний виконавець не врахував конституційний принцип дії закону в часі, застосував закон, яким встановлена відповідальність, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», що є незаконним.

Крім цього зазначає, станом на січень 2018 року розмір заборгованості по аліментам становив 11485,34 грн., що не перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Виходячи з наведеного, положень статей 33, 58 Конституції України, частини дев'ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», статей 447, 448 ЦПК України, ОСОБА_4 просив суд :

1)визнати неправомірними дії головного державного виконавця Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Довганенка М.В. при винесенні ним постанов від 15.02.2018 року по виконавчому провадженню № 53488864;

2)Зобов'язати головного державного виконавця Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Довганенка М.В. усунути порушення прав ОСОБА_4 - скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України по виконавчому провадженню № 53488864.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.08.2018 року відмовлено в задоволенні скарги.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що станом на 01.02.2018 року ОСОБА_4 відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 53488864 мав заборгованість в розмірі 16051,98 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з моменту відкриття провадження, тому державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень, відповідно до вимог закону. Суд також зазначив, що ОСОБА_4 не оскаржено проведений державний виконавцем розрахунок заборгованості по аліментах.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та задовольнити скаргу.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не врахував конституційний принцип дії закону в часі, застосував закон, яким встановлена відповідальність до правовідносин, які виникли до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів».

Зазначає, що державний виконавець за період по 31.01.2018 року не зазначив усіх проплат по аліментам здійснених боржником, що свідчить про відсутність заборгованості по аліментам, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Крім цього, ОСОБА_4 не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження, а здійснював проплати добровільно.

Стверджує, що державним виконавцем не було враховано, що за період з серпня 2017 року по січень 2018 року боржником було сплачено 2914,58 грн., а також переплату на липень 2017 року в сумі 115,41 грн., а тому залишок боргу станом на січень 2018 року становив лише 11485,34 грн., що не перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а тому правових підстав для застосування тимчасових обмежень у державного виконавця не було.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

ОСОБА_3, та державний виконавець Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Довганенко М.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

У справі встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2017 року стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття /провадження № 2/127/5342/16, а.с. 96-100/.

23.02.2017 року судом видано виконавчий лист /провадження № 2/127/5342/16, а.с. 104/, а 02.03.2017 року відкрито виконавче провадження № 53488864 з виконання виконавчого листа № 127/16583/16-ц, виданого 23.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області /провадження 4-с/127/90/18, а.с. 5-6/.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 53488864 за період по 31.01.2018 року, станом на 01.02.2018 року заборгованість ОСОБА_4 по аліментам складає 16501,98 грн /провадження 4-с/127/90/18, а.с. 16/.

15.02.2018 року головним державним виконавцем Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Довганенко М.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/16583/16-ц, виданого 23.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області, винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України /провадження 4-с/127/90/18, а.с. 7-14/.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 01.02.2018 року ОСОБА_4 відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 53488864 мав заборгованість в розмірі 16051,98 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з моменту відкриття провадження, тому державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень, відповідно до вимог закону. Суд також зазначив, що ОСОБА_4 не оскаржено проведений державний виконавцем розрахунок заборгованості по аліментах.

Зазначений висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованим, оскільки він ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Згідно із пунктом 9 частини третьої статті 124 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до частини дев'ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови : про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

За змістом частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Встановивши, що боржник має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування постанов державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України

Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що він має на утриманні ще двох дітей, тому фактична сплата по 1/3 частини розміру від заробітку аліментів фактично залишає його без засобів для існування, у зв'язку з чим дана обставина викликає неможливість в повному обсязі сплачувати аліменти, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, так як загальним обов'язком батьків, який покладається на них Сімейним кодексом України, є обов'язок утримувати усіх своїх дітей. Застосовані тимчасові обмеження до боржника є посиленням захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на те, що він має заборгованість по сплаті аліментів за період з серпня 2017 року по січень 2018 року, а положення статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обмеження прав боржника набрали законної сили з 6 лютого 2018 року, проте, у частині першій статті 58 Конституції України зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи є безпідставні з огляду на таке.

За загальним правилом закон зворотної сили не має. Це правило надає визначеності і стабільності суспільним відносинам та означає, що закони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Проте, винятки з цього правила рідкісні і допускаються: за наявності вказівки в законі про надання йому (або окремим статтям) зворотної сили; у загальному правилі про неодмінне надання зворотної сили кримінальному закону, який скасовує або пом'якшує кримінальну відповідальність.

Так зокрема, у частині четвертій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев'ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналогічної позиції дотримується й Верховний Суд в ухвалі від 21.09.2018 року у справі № 154/655/18-ц.

Також суд враховує й позицію Верховного Суд в ухвалі від 24.10.2018 року у справі № 154/846/18, згідно якої безпідставними є доводи про те, що виникнення заборгованості за період часу до набрання законної сили пунктом 2 частини дев'ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» унеможливлює застосування до боржника обмежень, передбачених цією нормою, оскільки з її змісту встановлення обмеження пов'язується з наявністю певного розміру заборгованості, а не з періодом часу, за який вона утворилась.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, крім цього, ОСОБА_4 не оскаржено проведений державний виконавцем розрахунок заборгованості по аліментах, а тому аргументи боржника про те, що сукупний розмір заборгованості по аліментам не перевищував на час винесення головним державним виконавцем постанов від 15.02.2018 року суму відповідних платежів за шість місяців є необґрунтованими та спростовується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 53488864 за період по 31.01.2018 року, згідно якого станом на 01.02.2018 року заборгованість ОСОБА_4 по аліментам складає 16501,98 грн /провадження 4-с/127/90/18, а.с. 16/.

Також, боржником не надано доказів того, що встановлені щодо нього обмеження позбавляють боржника основного законного джерела засобів для існування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що наведені в апеляційні скарзі доводи суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції. -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31.08.2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис Т. О. Денишенко

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя Л. О. Голота

Повний текст постанови складено 28.11.2018 року.