Справа № 629/788/18
Номер провадження 2/629/631/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.06.2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Попова О.Г.,
за участю секретаря - Габор В.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника третьої особи - Кара Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лозова Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав,-
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ташкент, Узбекистан, громадянина України, у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис про народження № 06 від 22 листопада 2005 року, складений виконавчим комітетом Артільної сільської ради Лозівського району Харківської області. Зазначає, що 31 жовтня 2011 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 жовтня 2011 року у справі № 2015/2-1395/11. З цього часу будь-яке спілкування, підтримання відносин між сторонами припинилося. Відповідач після розлучення вихованням доньки ОСОБА_5 не займається, не турбується про її духовний та фізичний розвиток, не відвідує її, матеріальної допомоги на її утримання не надає. З днем народження, дитячими празниками відповідач дитину не поздоровляє. Навіть після того, як на користь відповідача було прийнято 12 квітня 2012 року рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області у справі № 2025/45/2012 провадження №2/2025/243/2012 за яким її було зобов'язано не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_4 з донькою, та її вихованні з встановленням днів та часів для спілкування між донькою та батьком, з відвідуванням дитиною місця проживання батька без присутності матері два рази на місяць (2 та 4 неділя місяця) протягом 2-х діб, з 16-00 год. п'ятниці, з обов'язковим поверненням дитини за місцем її постійного проживання до 16-00 год. неділі; з метою оздоровлення дитини, за її бажанням, в канікулярний літній період, протягом одного календарного місяця, з обов'язковим поверненням дитини за місцем її постійного проживання, відповідач ОСОБА_4 жодного разу не відвідав доньку та до себе на відвідування не забирав.
Позивач у судове засідання не з'явилась, її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові.
Відповідач у судове засідання не з'явився, надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти вимог позивача, а також просив справу розглянути за його відсутності. Зазначив, що після розірвання шлюбу у 2011 році позивач заперечувала проти його зустрічей з донькою, в зв'язку з чим ним було подано позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.04.2012 року було зобов'язано позивача не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_4 з донькою, та її вихованні з встановленням днів та часів для спілкування між донькою та батьком, однак, позивачем зазначене рішення суду не виконується по теперішній час. Він мав та має на теперішній час бажання спілкуватись з донькою, приймати участь у її вихованні.
Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.
Вислухавши думку учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного.
Судом встановлено, що сторони з 2004 по 2011 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис про народження № 06 від 22 листопада 2005 року складений виконавчим комітетом Артільної сільської ради Лозівського району Харківської області (а.с. 10, 12).
Після розірвання шлюбу місце проживання дитини визначено з матір'ю.
12 квітня 2012 року рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області у справі № 2025/45/2012 провадження №2/2025/243/2012 було зобов'язано позивача не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_4 з донькою, та її вихованні з встановленням днів та часів для спілкування між донькою та батьком, з відвідуванням дитиною місця проживання батька без присутності матері два рази на місяць (2 та 4 неділя місяця) протягом 2-х діб, з 16-00 год. п'ятниці, з обов'язковим поверненням дитини за місцем її постійного проживання до 16-00 год. неділі; з метою оздоровлення дитини, за її бажанням, в канікулярний літній період, протягом одного календарного місяця, з обов'язковим поверненням дитини за місцем її постійного проживання (а.с. 16-18).
Зазначеним рішенням встановлено, що з відповідача на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.02.2012 року стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, починаючи з листопада 2011 року та до досягнення дитиною повноліття.
22 жовтня 2016 року прізвище дитини змінено з ОСОБА_5 на ОСОБА_5 (а.с. 11).
Із довідки Артільної сільської ради Лозівського району Харківської області від 09.01.2018р. № 21-02-29, акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 09.01.2018р. вбачається, що позивач та дитина ОСОБА_5 зареєстровані та проживають на території Артільної сільської ради за адресою: АДРЕСА_1. Для дитини виділена окрема кімната з необхідними для проживання меблями та комп'ютерною технікою для навчання та відпочинку, в кімнаті чисто і затишно. ОСОБА_5 має необхідний одяг та взуття, повністю забезпечена продуктами харчування. Позивач займається вихованням доньки ОСОБА_5, створює їй всі відповідні умови для проживання, навчання та відпочинку. Стосунки між позивачем та дитиною дружні, доброзичливі. Умови проживання ОСОБА_5 задовільні (а.с. 19, 20).
ОСОБА_5 навчається у 5-му класі Артільського навчально-виховного комплексу Лозівської районної ради Харківської області. За час навчання характеризується позитивно, зарекомендувала себе як дисциплінована, старанна, уважна учениця. Відвідує хореографічний гурток. Вихованням дівчинки займається мама, дідусь із бабусею. Вони постійно цікавляться навчанням ОСОБА_5, завжди відвідують батьківські збори. Батько не відвідував дівчинки у школі, на зборах жодного разу не був (а.с. 21).
Позивач за місцем мешкання характеризуюся позитивно, займається вихованням доньки ОСОБА_5, не працює, спиртними напоями не зловживає, до адміністративної відповідальності не притягувалась (а.с. 22).
Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, не працює. З 23.12.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, від якого має доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5. Відповідно до довідки комітету у справах сім'ї, молоді та спорту по Київському району м. Харкова, їх сім'я станом на 18.11.2014 року перебувала на обліку багатодітних сімей в Київському районі (а.с. 30, 47, 48, 68).
З висновку Артільної сільської ради Лозівського району Харківської області від 22 січня 2018 року № 42-02-24 вбачається, що батько ОСОБА_5 - ОСОБА_4 проживає окремо, з дитиною не спілкується, матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні не бере. Таким чином ухиляється від виконання батьківських обов'язків. ОСОБА_5 підтвердила, що після розлучення батьків зі своїм батьком не спілкується навіть по телефону, моральної та матеріальної допомоги не отримує. Діючи в інтересах дитини та враховуючи вищезазначене, орган опіки і піклування Артільної сільської ради вважає за доцільне звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно дитини ОСОБА_5 (а.с. 23).
Відповідно до висновку служби у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації про доцільність звернення до суду щодо позбавлення батьківських прав від 02 лютого 2018 року №12-39/111, питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_5 було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 24 січня 2018 року. Прийнято одноголосне рішення про доцільність звернення до суду з позовом про позбавленням ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 (а.с. 25).
Допитана у судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що у віці 7-8 років батько забирав її до себе у гості, де вона познайомилась з його дружиною та їх сином, вони їздили на атракціони. Останній раз спілкувалась з батьком у 2016 році. Під час розмови батько цікавився про її навчання у школі, запитував, чому вона не приїжджає до нього у гості. Батько дарував їй мобільний телефон, який згодом загубився, але у неї не було його телефонного номеру. Також пояснила, що мати не заперечувала проти її спілкування з батьком.
Суд зазначає, що статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Стаття 141 СК України встановлює, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Батьківське право є правом на виховання та представництво інтересів неповнолітніх дітей.
Позбавлення батьківських прав є виключним і надзвичайним засобом впливу на недобросовісних матір, батька.
Підстави позбавлення батька, матері батьківських прав визначені у ст. 164 СК України.
Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.164, однією з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Постанова Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»/далі - Постанова № 3 від 30.03.2007 року/ в п. 16 роз'яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У п. 15 Постанови № 3 від 30.03.2007 року звертається увага, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Так, після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дитини, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Батько та мати повинні враховувати при здійсненні своїх батьківських прав та виконанні своїх батьківських обов'язків насамперед інтереси дитини, саме її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування, дитина повинна зростати в умовах турботи, як з боку матері, так і батька, незалежно від того, розірвано шлюб між батьками або ні, проживає хтось з батьків окремо від дитини або ні.

Слід зазначити, що в даних конкретних обставинах справи з боку батька убачається відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, присутнє дещо легковажне ставлення до своїх батьківських обов'язків, однак і з боку матері відсутнє бажання, щоб дитина спілкувалася з батьком, отримувала від нього виховання; при спробах батька налагодити відносини з дитиною матір'ю використовуються будь-які причини, щоб спілкування не відбулося; сторони важко знаходять взаєморозуміння в питаннях, що пов'язані з дитиною.

Тому, судом звертається увага на те, що сторони для забезпечення інтересів дитини повинні їх виділити для себе як найважливіші, і для забезпечення цієї спільної мети та створення гармонійних умов для виховання і розвитку дитини дотримуватися у своїх взаємовідносинах взаємної поваги.

Пункт 18 Постанови 3 від 30.03.2007 року вказує, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

З огляду на викладене, виходячи із інтересів дитини, з урахуванням всіх обставин у справі, суд вважає доцільним відмовити в позові про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання своєї доньки і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 166 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити відповідача ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, і покласти на Службу у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

Позивач - ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_4, місце проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Третя особа - Служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, юридична адреса: Харківська обл., м. Лозова, вул. Лозовського, 10-а.

Суддя О.Г. Попов

Повний текст рішення виготовлено 25 червня 2018 року