Справа № 713/573/18
Провадження №2/713/293/18
РІШЕННЯ

іменем України

14.06.2018 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилипюка І.В., з участю секретаря Паучек Є.В., відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості,-

УСТАНОВИВ:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості.

У позові вказував, що 23.11.2005 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір без номеру, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві.

Зазначав, що банк свої зобовязання виконав, оскільки надав відповідачу кредит у розмірі, вказаному у договорі, а відповідач взяті на себе зобовязання не виконав належним чином, у звязку з чим станом на 28.02.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 13222,36 грн., з яких: 2704,93 грн. заборгованість за кредитом; 9411,60 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 605,83 грн. штраф (процентна складова).

Просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номера від 23.11.2005 року у розмірі 13222,36 грн., з яких: 2704,93 грн. заборгованість за кредитом; 9411,60 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 605,83 грн. штраф (процентна складова) та 1762,00 грн. судового збору.

У судове засідання представник позивача не зявився, будучи повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Також у доданому до позовної заяви клопотанні зазначив, що банк підтримує позовні вимоги в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку банку відсутні.

У надісланому відзиві на заяву про застосування строків позовної давності зазначив, що клієнт не подавав заяви до банку про блокування або встановлення в стоп-лист платіжної системи карти, а отже заявлені заперечення є не обґрунтованими, а позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі. Однією з умов розірвання кредитного договору є погашення заборгованості в повному обсязі. Відповідач мав можливість звернутись до найближчого відділення банку та погасити заборгованість в повному обсязі, але цього зроблено не було. Отже немає можливості розірвання договору. Факт повернення суми позики до звернення позивача до суду, але з порушенням встановленого договором позики строку повернення, не звільняє боржника від відповідальності, передбаченої ст.1048 ЦК України.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеного у постанові від 19 листопада по справі №6-160цс14 несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному з платежів.

Умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Як вбачається з розрахунку заборгованості нарахування відсотків проводилось щомісячно, але дані платежі відповідач не сплачував, а тому право банку про отримання щомісячних платежів порушувалося, що надавало банку можливість звернутися до суду з позовом про стягнення даних нарахувань.

Таким чином, за умовами договору щомісячні платежі нараховуються до моменту погашення кредиту, який не погашений, а отже є всі законні підстави стягнути несплачені, але нараховані суми щомісячних платежів у межах трирічного строку позовної давності.

На даний час відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконав. Просили задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, підтримав надану у встановлений судом строк заяву про застосування строків позовної давності. У заяві зазначив, що в жовтні 2008 року виявив, що по його кредитній картці, якою не користувався з початку 2008 року, проведено більше 10 операцій по зніманню готівки. Його звернення до завідуючої Вижницьким відділенням «ПриватБанку» ОСОБА_2 результату не дало, тому 03.11.2008 року направив на імя голови правління «ПриватБанку» скаргу про те, що з його картки працівниками Вижницького відділення викрадено 1615,00 грн. Просив провести перевірку та вжити відповідні заходи. Повідомив, що відмовляється платити цю суму, тому рекомендував спірне питання вирішити шляхом їх звернення до суду з позовною заявою.

02.02.2009 року знову звернувся до голови правління «ПриватБанку» із повторною аналогічного змісту скаргою, а також із заявою про розірвання в односторонньому порядку всяких стосунків з банком. До цієї заяви додав кредитну картку №4149 6053 2326 3517, яку просив закрити. Також до даної заяви додав три купюри по 100 доларів США кожна (номери купюр ВІ 45968579 А, СL 48590562 А і СF 02706427 А. Відправлене ним отримано 05.02.2009 року працівником «ПриватБанку» ОСОБА_3, про що є відповідна відмітка на поштовому повідомленню.

Таким чином «ПриватБанку» з цього моменту було відомо, що він розірвав з ними всякі відносини і не буде їм нічого платити, оскільки заявляв, що гроші з його картки викрадені саме працівниками банку. Тобто з цього моменту у «ПриватБанку» розпочався строк позовної давності, який сплив ще в лютому 2012 року.

Просив відмовити в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з нього заборгованості з підстав пропуску строків позовної давності.

Суд, заслухавши відповідача ОСОБА_1, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що згідно заяви від 23.11.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір без номера, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

З положень кредитного договору та ст.ст.1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 28.02.2018 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 у зв'язку з порушенням умов кредитного договору без номера від 23.11.2005 року становила 13222,36 грн., з яких: 2704,93 грн. заборгованість за кредитом; 9411,60 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1105,83 грн. заборгованість по судовим штрафам.

Однак у пункті 3.1.1 Умов і правил надання банківських послуг зазначено, що строк дії Карти вказаний на лицьовій стороні Карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього дня вказаного місяця.

Пунктом 3.1.3 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що по закінченню строку дії відповідна Карта подовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту Карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття Картрахунку, а також при наявності грошових коштів на Картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по Картрахунку (в останній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених Договором.

Відповідно до п.п.5.4. Умов та правил надання банківських послуг строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по кредитних картках без встановленого мінімального обовязкового платежу, здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на кредитній картці (в полі MONTH).

Відповідно до п.5.5. Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів у рік.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Як зазначено в п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення вищезазначеної статті застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена ст.257 ЦК України і становить три роки.

За змістом ч.2 ст.259 ЦК України, строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідачем надано копію картки №4149 6053 2326 3517, на лицьовій стороні якої вказані строк дії до 11 місяця 08 року, яку він 02.02.2009 року надіслав рекомендованим листом на імя голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4, яка отримана 05.02.2009 року представником банку ОСОБА_3, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №60747.

Документального підтвердження надання відповідачу картки з встановленим строком дії позивачем суду не надано.

Однак згідно розрахунку позивача, останній платіж у сумі 1000,00 грн. проведено відповідачем 04.03.2014 року.

Крім того у вказаній заяві питання про збільшення строку позовної давності не вирішувалось. Окремо в письмовій формі договір про збільшення позовної давності між сторонами також не укладався.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що початком строку позовної давності у межах якого ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно було звернутися до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором без номеру від 23.11.2005 року є дата вчинення ним останнього платежу, а саме 04.03.2014 року, позивач звернувся до суду із позовною заявою тільки 28.03.2018 року (судовий збір сплачено 23.03.2018 року), що свідчить про пропуск строку позовної давності.

Доказів протилежного представником позивача суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Клопотання про поновлення строку від позивача не надходило, у той же час, відповідачем ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України до суду була подана заява про застосування строку позовної давності.

На підставі викладеного в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором без № від 23.11.2005 року в сумі 13222,36 грн. необхідно відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності.

На підставі викладеного та ст.ст.256, ч.2 ст.259, 261, 267, 526, 527, 530, 611, 612, 634, 1048-1050, 1054 ЦК України, п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-82, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354 України, Суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором без номеру від 23.11.2005 року в сумі 13222,36 грн. відмовити.

Складання повного тексту рішення відкладено на строк десть днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Вижницький районний суд до Апеляційного суду Чернівецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І. В. Пилип'юк