Ухвала

30 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 761/20362/18

провадження № 61-44678ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції України у м. Києві про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся 25 вересня 2018 року до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: для сплати судового збору.

На виконання ухвали Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року особою, яка подала касаційну скаргу, надано до суду заяву, у якій ОСОБА_1 зазначав, що звільнений від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а також указував, що ще однією підставою для звільнення позивача від сплати судового збору є отримання доходу у 2017 року у розмірі 50 грн і сума судового збору перевищує 5% від його річного прибутку, що підтверджується копією квитанції про сплату єдиного податку за 2017 рік. Просив відкрити касаційне провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків у зв'язку із тим, що: вказані ОСОБА_1 обставини не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки в жодній мірі не характеризують майновий стан ОСОБА_1 і відсутність у нього інших доходів; положення Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини не поширюються.

На виконання ухвали Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року надано до суду повторно заяву, у якій ОСОБА_1 зазначає, що звільнений від сплати судового збору на підставі частин третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Окрім цього, ОСОБА_1 зазначає, відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий зір» підставою для звільнення позивача від сплати судового збору є те, що інших доходів ніж доходи від підприємницької діяльності у 2017 року у розмірі 50 грн він не маєв, як і не має будь-якого іншого майна чи грошових коштів, зокрема, і у банках. На підставі викладеного, просить відкрити касаційне провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони. Аналіз заяви ОСОБА_1 свідчить, що вказані обставини (дохід за 2017 рік 50 грн; відсутність майна), не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки на їх підтвердження не надано жодного доказу. Тому клопотання задоволенню не підлягає.

Повторне посилання ОСОБА_1 на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі частин третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» є необґрунтованими, адже положення Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини не поширюються.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Оскільки станом на 30 листопада 2018 року ухвала Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року щодо сплати судового збору не виконана. Тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Керуючись статтями 185, 260, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат