Справа № 464/8316/17
пр.№ 2/464/561/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2018 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Чорна С.З.

при секретарі судових засідань Гаврилишин О.Б.

за участю:

позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представник третьої особи Петришин О.І.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування в особі Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування вимог посилається на те, що сторони перебували у шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5. В подальшому 16.09.2015 рішенням Сихівського районного суду м.Львова шлюб між ними розірваний та визначено стягувати з ОСОБА_3 на її користь на утримання дитини аліменти. З моменту розлучення і по даний час батько сина бачить дуже рідко, аліменти чоловік не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Стверджує, що відповідач ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не забезпечують її матеріально, не піклується про її фізичний і духовний розвиток. Просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 12 березня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

02.07.2018 відповідачем подано заперечення на позовну заяву, за змістом яких просить відмовити у заявленому позивачем позові.

03.11.2018 позивачем подано відповідь на заперечення.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з мотивів наведених у позовній заяві, додатково пояснила, що відповідач не цікавиться дитиною, бачить його рідко і час-від-часу проводить з ним час, аліменти сплачує з червня 2018 року.

Відповідач в судовому засіданні просить в заявленому позові відмовити за безпідставністю, зазначив, що він дійсно займається вихованням дитини, приходить до нього в гості, дзвонить, сплачує аліменти та постійно при зустрічах з дитиною намагається відвідувати цирк, зоопарки, атракціони, заклади громадського харчування та інші місця. Однак, позивач чинить перешкоди йому у спілкуванні з сином, не відчиняє двері, не відповідає на телефонні дзвінки, внаслідок чого він змушений був звернутися до відділу у справах дітей Сихівської районної адміністрації для визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька із сином. У нього відносини з дитиною хороші та приязні, з сином бачиться 1 раз на два тижні.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації, зазначає, що на момент винесення висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина, відповідач не з»явився на засідання комісії, а тому рішення приймалось на підставі поданих документів лише однієї сторони, а саме позивача - матері дитини.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1, виданого Сихівським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції .

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 16.09.2015. Даним рішенням також визначено місце проживання дитини ОСОБА_5 з матір»ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини із всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.06.2015 до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст.155 цього закону, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз'яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 С К України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно статтей 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька - це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Також суд при ухвалені рішення враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків щодо дитини, займається його вихованням, піклується про фізичний та духовний розвиток сина.

Згідно розпорядження Сихівської районної адміністрації №467 від 10.08.2018, вбачається, що відповідач звернувся із заявою про визначення способу його участі у вихованні, спілкуванні із сином, який проживає з матір»ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено йому час зустрічей з дитиною.

Оцінюючи докази у їх сукупності, а також відсутність доказів того, що відповідач ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 155, 164 СК України, суд

п о с т а н о в и в:

в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування в особі Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складено 27.11.2018.

Суддя Чорна С.З.