Справа № 486/891/18
Провадження № 2/486/482/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Савіна О.І.

при секретарі Архіповій К.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики ,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути заборгованість за договорами позики, трьох процентів річних, процентів за користування коштами, що складає всього 256 620.73 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що 11.03.2018 року уклав з відповідачем договір позики, згідно якого ОСОБА_2 отримав в борг 9 600 доларів США, які зобовязався повернути до 11.06.2018 року. Оскільки відповідач зобовязання за договорами позики не виконував, станом на 04.07.2018 року виникла заборгованість (згідно курсу НБУ за 1 долар США 26.30 грн.): за розпискою про отримання позики в доларах США борг 9 600 доларів США, що еквівалентно 252 470.40 грн.; три проценти річних 23.67 доларів США, що еквівалентно 622.55 грн.; проценти за користування грошовими коштами за період з 12.06.2018 року по 12.07.2018 року в сумі 134.14 доларів США, що еквівалентно 3 527.78 грн.. Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики та судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Просив задовольнити позов з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено наступне.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору позики позивач надав розписку від 11.03.2018 року, згідно якої ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9 600 доларів США, які зобовязався повернути в строк до 11.06.2018 року (а.с. 9).

Стаття 99 Конституції України регламентує, що грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII "Про зовнішньоекономічну діяльність", Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Разом з тим ч.2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З повідомлення НБУ про офіційні курси валют в Україні вбачається, що курс долара США по відношенню до гривні станом на 04.07.2018 року становить 2629.9259 гривень за 100 доларів США (а.с. 10).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до статей 525, 526, 530, 614, 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Статтею 599 ЦК України імперативно визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи та особистим поясненням сторін в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав зобовязань за умовами договору позики від 11.03.2018 року та не повернув позивачеві борг в строк до 11.06.2018 року. Таким чином, зазначений договір позики не виконаний у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних від простроченої суми (а.с. 5), 3% річних становить 622.55 грн..

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1, 2 ст. 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Оскільки укладеним договором позики не передбачено сплату процентів за користування коштами, позивач має право на одержання процентів у розмірі, який визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Позивачем до позовної заяви долучено розрахунок суми процентів за користування грошовими коштами за договором позики (а.с. 6), згідно якого, сума процентів складає 3 527.88 грн..

На підставі досліджених у справі доказів, суд вважає що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, за договором позики від 11.03.2018 року вчиненого в сумі 9 600 доларів США, підлягає стягненню заборгованість, яка за офіційним курсом НБУ станом на 04.07.2018 року (26.30 грн. за 1 долар США), складає 252 470.40 грн., сума трьох процентів річних 622.55 грн. та проценти за користування грошовими коштами за період з 12.06.2018 року по 12.07.2018 рік в сумі 3 527.78 грн.. Всього за договором позики з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 256 620.73 грн..

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в сумі 2 566.20 грн., який, у звязку із задоволенням позову у повному обсязі, підлягає стягненню з відповідача на його користь (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 526, 533, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 197, 200, 206, 258, 259, 264-265, 268, 352 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 256 620 (двісті пятдесят шість тисяч шістсот двадцять) гривень 73 коп., яка складається з наступного:

- борг в сумі 252 470 (двісті пятдесят дві тисячі чотириста сімдесят) гривень 40 коп.;

- три проценти річних в сумі 622 (шістсот двадцять дві) гривні 55 коп.;

- проценти за користування грошовими коштами за договором позики за період з 12.06.2018 року по 12.07.2018 рік, в сумі 3 527 (три тисячі пятсот двадцять сім) гривень 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 2 566 (дві тисячі пятсот шістдесят шість) гривень 20 коп..

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення .

У зв'язку з оголошенням в судовому засіданні вступної і резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_3

Повний текст рішення складено 07 грудня 2018 року.