Справа № 346/4678/18
Провадження № 2-о/346/175/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

головуючої-судді Беркещук Б.Б.

секретаря Матушевської Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Коломийський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України , -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою та просить встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Луганськ, громадянин України, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Луганськ на тимчасово окупованій території України і похований у м. Луганськ, посилаючись на те, що вона, заявниця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про народження, виданого 01.08.1974 Кам'яноградським відділом РАЦС м. Ворошиловград. 27.09.1997 р. вона уклала шлюб і змінила прізвище на «ОСОБА_2». ЇЇ , заявника, батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4. у м. Луганськ, де постійно мешкав. На підтвердження факту смерті вона отримала довідку про причину смерті № 991 від 11.10.2016 видану міським централізованим патологоанатомічним відділом державної установи «Луганська міська багатофункціональна лікарня № 8». Будь-яких інших документів про смерть батька їй не видавали.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Оскільки до таких населених пунктів віднесено і м. Луганськ Луганської області отримати лікарський висновок про смерть чи свідоцтво про смерть не являється можливим.

Довідка про причину смерті від 11.10.2016 № 991, отримана на тимчасово окупованій території, не створює правових наслідків, що є перешкодою для оформлення спадкових прав. Встановлення факту смерті її батька необхідне для державної реєстрації смерті особи та отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, який розташований на підконтрольній українській владі території та в подальшому звернення до органів пенсійного фонду для оформлення державної допомоги на поховання.

Відповідно до довідки від 03.05.2018 року № 9 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, вона, заявниця ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою з м. Луганськ, проживає в м. Коломия.

Вказує, що для проведення реєстрації смерті батька, вона звернулася до Коломийського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, та їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті батька з посиланням на необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_3

Заявник в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву, за змістом якої вимоги заяви підтримала та просила справу слухати у її відсутності, заяву задовільнити.

Представник зацікавленої особи Коломийського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в попередньому судовому засіданні пояснила, що Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області відмовлено заявнику у проведенні реєстрації смерті ОСОБА_3 посилаючись на недостатність доказів поданих заявником та рекомендовано звернутись до суду.

В судове засідання представник зацікавленої особи не з»явилась, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином.

Враховуючи попередні пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, суд доходить висновків про обгрунтованість заяви та її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про народження виданого 01.08.1974 Кам'яноградським відділом РАЦС м. Ворошиловград(а.с.6)

27.09.1997 р. заявник уклала шлюб і змінила прізвище на «ОСОБА_2», що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.7).

Як стверджувала заявник, її батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Згідно довідки про причини смерті ( до форми №106/у №991, видається для поховання) виданої міським централізованим патологоанатомічним відділом державної установи «Луганська міська багатофункціональна лікарня № 8» ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8)

Відповідно до довідки від 03.05.2018 року № 9 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою з м. Луганськ, проживає в м. Коломия.(а.с11)

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою.

Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, деталізовано процедуру проведення державної реєстрації народження смерті. Так, у цьому підзаконному нормативно-правовому акті зазначено, що підставами для такої реєстрації є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545; фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545.

Для проведення реєстрації смерті батька, заявник звернулася до Коломийського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.(а.с.

Заявнику , листом від 05.08.2018 року № Є-378/01-31 Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті батька з посиланням на необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_3 - лист № Є-378/01-31 від 05.08.2018.(а.с.9).

Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

До таких населених пунктів віднесено і м. Луганськ .

На підставі наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 "Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції" тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області, зокрема м. Луганськ (у тому числі м. Олександрівськ, с-ще Зразкове, с-ще Тепличне, смт Катеринівка).

Заявник у заяві зазначила, що її батько на момент смерті постійно мешкав в м. Луганськ , а документ про смерть був виданий органом, який знаходиться на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Наведені обставини свідчать про неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті батька заявника.

П. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України.

Законодавчим актом, який визначає поняття "тимчасово окупована територія" є Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Ст. 3 згаданого Закону чітко закріплено, що тимчасово окупованою територією є сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Крім того, згідно з Законом України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль.

Враховуючи те, що норми ст. 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, для застосування цієї норми тимчасово окупованими територіями Донецької та Луганської областей слід вважати населені пункти, визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення".

Статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті батька для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд бере до уваги та надає оцінку у сукупності з іншими доказами у справі документам, що видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У довідці про причину смерті від 11.10.2016 року №991, виданій медичною установою, яка знаходиться на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, зазначено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 64 роки.

Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу, що міститься у справі, окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Луганськ .

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задовольнити заяву ОСОБА_2 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території.

На підставі наведеного такеруючись ст. ст. 4, 5,247 ч.2, 258, 263-265, 315, 317 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовільнити.

Встановити факт смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Луганськ на тимчасово окупованій території України - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя м. Луганськ, громадянина України.

Копію рішення суду невідкладно направити до Коломийського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області для державної реєстрації смерті ОСОБА_3

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Найменування та ім'я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_2, місце проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1;

Коломийський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, місцезнаходження м. Коломия вул. Міцкевича, 2 Івано-Франківської області ,

Суддя Беркещук Б. Б.