Справа № 184/1841/18
Номер провадження 2/184/607/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Гукової Р.М,

за участю секретаря судового засідання - Дорош І.Ю.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника Органу опіки та піклування - Непомнєща О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (Дніпропетровська обл., м. Покров, вул. Г.Тикви, 4/30) до відповідача 1: ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2), відповідача 2: ОСОБА_3 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2), відповідача 3: ОСОБА_5 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2), відповідача 4: ОСОБА_6 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2), відповідача 5: ОСОБА_7 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2), третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області (Дніпропетровська обл.., м.Покров, вул..Центральна, 48) про усунення перешкод в користуванні житловою квартирою, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування нею, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду з вищевказаним позовом про усунення їй перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування квартирою.

В обґрунтування своїх позовних вимог, які підтримані позивачем у судовому засіданні в повному обсязі, вказала на те, що їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 липня 2007 року належить квартира АДРЕСА_1. На прохання відповідача 1, вона тимчасово зареєструвала останнього з його сім'єю за вказаною адресою. Згідно домовленості, відповідачі 1 та 2 зареєструвались тимчасово для отримання ОСОБА_2 документів, після чого зобов'язались знятись з реєстрації у зазначеному домоволодінні. Однак на неодноразові звернення позивача щодо вирішення питання про зняття з реєстрації у вказаній квартирі, останні відмовляються. Фактом своєї реєстрації у будинку позивача, відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні своєю власністю, оскільки вона позбавлена можливості отримати субсидію. З огляду на те, що відповідачі у даному будинку не проживають, за комунальні послуги не сплачують, особистих речей не зберігають та мають можливість отримати комунальне житло у користування, позивач просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначили, що вони не проти знятись з реєстрації в зазначеній квартирі, однак в них немає житла, де вони мали можливість зареєструвати своїх неповнолітніх дітей, оскільки вони проживають на квартирі яку винаймають.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Повноважний представник органу опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області в судовому засіданні проти зняття з реєстрації неповнолітніх дітей заперечував, посилаючись на те, що таким чином будуть порушені права останніх.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.9). Наведене підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, згідно якого позивачу на підставі свідоцтва про право власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно довідки Виконкому Покровської міської ради №151 від 04.09.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.11).

Згідно Акту МКП «Житлкомсервіс» від 06.09.2018 року відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. Зі слів сусідів було встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не проживають за вказаною адресою з 2015 року (а.с.12).

В судовому засіданні позивач надала показання, згідно яких у зв'язку з тим, що в її квартирі зареєстровані, однак не проживають та не бажають добровільно знятись з реєстрації відповідачі, вона не має можливості отримати субсидію, що порушує її права як власника житла.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили той факт, що вони тільки зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1, але не проживають за вказаною адресою.

Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надала показання, згідно яких вона є сусідкою позивача та проживає за адресою по АДРЕСА_3. Вказує на те, що позивач проживає з чоловіком, відповідачі з ними не проживають.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 вказала на те, що відповідачі не проживають з ОСОБА_1 Позивач проживає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своїм чоловіком з 1981 року.

Статтями 47, 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою ст.156 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина наймача, їх діти і батьки; членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про користування цим приміщенням.

Приписами ст.317 ЦК України унормовано, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Разом з цим, згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016 р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час.

Відповідно до ст.. 18 закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

В судовому засіданні повноважний представник органу опіки та піклування проти зняття з реєстрації неповнолітніх дітей заперечував, посилаючись на те, що таким чином будуть порушенні їхні права, оскільки батьки дітей не мають іншого житла, а тому не мають змоги зареєструвати дітей в іншому місці.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги про визнання неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування квартирою за даних конкретних обставин направлено всупереч інтересів дітей, а тому, суд, не може визнати обґрунтованими вимоги позивача.

Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування нею підлягають до задоволення частково.

Окрім цього, питання про стягнення судового збору вирішуються відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,13,77-79,141,265,354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача 1: ОСОБА_2, відповідача 2: ОСОБА_3, відповідача 3: ОСОБА_5, відповідача 4: ОСОБА_6, відповідача 5: ОСОБА_7, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод в користуванні житловою квартирою, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування нею - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН: НОМЕР_1, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, ІПН: НОМЕР_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 352,40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН: НОМЕР_3, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, ІПН: НОМЕР_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 352,40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.12.2018 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Р. М. Гукова