Справа № 752/1413/18
Провадження №: 2/752/3257/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Веременко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

встановив:

24.01.2018 року ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що вона з 13.08.2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який було розірвано в 2016 році. Від шлюбу з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син, ОСОБА_4. З того часу як їх з ОСОБА_3 шлюб розірвано, останній не спілкується ні з нею, ні з їхнім сином, зв"язок між ними було втрачено. Матеріально відповідач не допомагає в утриманні та забезпеченні сина, який проживає разом із нею та знаходиться на її повному утриманні. Після припинення шлюбних відносин з відповідачем вона самостійно займається вихованням та розвитком малолітнього сина, з яким відповідач за весь тривалий час бачився лише один раз, незважаючи на те, що проживає поряд. У відповідача відсутній будь-який інтерес до їхньої дитини, вона з"ясувала, що відповідач не має бажання виховувати дитину, проти позбавлення його батьківських прав не заперечує. Просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/5 чатини всіх видів йго заробітку від дня подання заяви про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповдного віку.

Під час підготовчого судового засідання ухвалою від 25.06.2018 року позовні вимоги за заявою ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів з ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Будучи присутнім у судовому засіданні 04.10.2018 року представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 підтримала заявлені вимоги, просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх малолітнього сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з зазначених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог у частині позбавлення відповідача батьківських прав. Доповнив, що відповідач обізнаний про наслідки позбавлення його батьківських прав.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, про дату, час та розгляд позовної заяви повідомлений належним чином.

Вислухавши представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 (а.с.18).

Шлюб між батьками малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано 04 квітня 2016 року (а.с.19).

За даними свідоцтва про шлюб, НОМЕР_2 від 26.11.2016 року, виданого державним реєстратором актів цивільного стану (Плімут) про те, що 26.11.2016 року, було зареєстровано шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_1. (а.с 28).

За даними свідоцтва про зміну імені ОСОБА_1 25.10.2017 року складено відповідний актовий запис №48 прізвище, власне ім"я, по батькові після державної реєстрації зміни імені ОСОБА_1 (а.с.14).

Отже позивачка ОСОБА_1 є матір»ю малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка ОСОБА_1 разом із малолітнім сином ОСОБА_4 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім»ї і прописки (а.с.20).

Як видно зі змісту висновку Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.06.2018року №100-9938, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.41)

Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральной Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991року, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно їх сина, позивачка стверджує, що з моменту розірвання їх з батьком дитини шлюбу, останній не приймає участі в матеріальному забезпеченні та вихованні їх спільного сина, взагалі не приймає участі у його житті.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4

За даними договору оренди житлового приміщення позивачка ОСОБА_1 прийняла в тимчасове користування на оплатній основі квартиру за адресою АДРЕСА_2. За вказаною адресою службою у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації проведено обстеження умов проживання, за результатами якої встановлено, що позивачка ОСОБА_1 разом із малолітнім сином ОСОБА_4, ОСОБА_8 , ОСОБА_9, ОСОБА_10 проживають за адресою - АДРЕСА_2, в якій створені належні умови для проживання та розвитку ОСОБА_4 (а.с.42)

Крім того, за даними довідки виданої закладом дошкільної освіти №439 встановлено, що малолітній ОСОБА_4, 2014 року народження відвідує заклад дошкільної освіти №439 Голосівїського району міста Києва з жовтня 2017 року по теперішній час. Оформляла дитину в дошкільний заклад ОСОБА_1 За час відвідування ОСОБА_4 дошкільного закладу хлопчиком опікувалася ОСОБА_1 яка також сплачувала за харчування останнього. Протягом перебування дитини у дошкільному закаладі батько, ОСОБА_3 не відвідував батьківські збори і в навчально-виховному процесі участі не брав. (а.с.21).

Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківськіх прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини.

За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібраннядитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов'язки щодо свого сина, не цікавиться його життям, не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не відвідує і взагалі не спілкуються з дитиною без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, таке невиконання батьківських обов'язків не пов'язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідача своїми батьківськими обов'язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

З огляду на встановлене та прийнявши до уваги висновок Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини.

На підставі викладеного керуючись Законом України "Про Охорону дитинства" ст. ст.164-166 Сімейного кодексу України ст. ст. 3, 4, 88, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, 280, 281 ЦПК України ЦПК Украйни, суд -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.Г. Плахотнюк