Справа № 216/3459/18
Провадження № 2-з/216/57/18
УХВАЛА

іменем України

02 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 розглянув заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу 02 липня 2018 року по справі відкрито провадження, та призначено підготовче судове засідання.

Разом з позовною заявою ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просить накласти арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Лозуватська, будинок 7 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно даного майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати відчуження.

Заява про забезпечення позову обґрунтована необхідністю забезпечення виконання рішення, з метою недопущення відчуження відповідачем по справі належного йому на праві власності вказаного нерухомого майна до ухвалення судом рішення по даній справі.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Дослідивши матеріали додані до заяви суд не може зробити висновку про наявність підстав, які б свідчили про наміри відповідача здійснити відчуження майна, також позивачем не надано суду жодного доказу належності їй спірного житлового будинку, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Сидорак