Ухвала

26 червня 2018 року

м. Київ

справа № 753/5293/16-ц

провадження № 61-8556зпв18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - Відкрите акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,

третя особа - ОСОБА_5,

розглянув заяву ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України рішення Дарницького районного суду м. Києва від 0З червня 2016 року у складі судді Лужецької О. Р., ухвали Апеляційного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Борисової О. В., Ратнікової В. М., Соколової В. В., та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Луспеника Д. Д., Журавель В. І., Закропивного О. В., у справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа - ОСОБА_5, про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ВАТ «НАСК «Оранта»), третя особа - ОСОБА_5, про стягнення страхового відшкодування.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 03 вересня 2014 року встановлено, що 02 серпня 2012 року на автодорозі Харків - Щербаківка з вини водія ОСОБА_5, який керував автомобілем «Форд», номерний знак НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), у результаті якої автомобіль «ВАЗ-21099», номерний знак НОМЕР_2, під його керуванням, отримав механічні пошкодження, а він - тілесні ушкодження середньої тяжкості. Згідно з ремонтною калькуляцією вартість відновлювального автомобіля «ВАЗ-21099» становить 43 794 грн 71 коп. Відповідно до полісу цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на час ДТП була застрахована у ВАТ «НАСК «Оранта». 22 вересня 2012 року він звернувся до відповідача з повідомленням про ДТП, a 03 вересня 2014 року із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідач відмовив йому у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з пропуском річного терміну звернення із заявою про відшкодування на підставі статей 37.1, 37.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Посилаючись на викладене позивач просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 43 794 грн 71 коп.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 0З червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування з пропуском річного строку, у зв'язку з чим відповідач правомірно відмовив позивачу у здійснення страхового відшкодування.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив із того, що оскільки ДТП сталося 02 серпня 2012 року, то саме з цієї дати починається підрахунок річного строку на звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, проте із вказаною заявою ОСОБА_3 звернувся до ВАТ HACK «Оранта» 03 вересня 2014 року, тобто після закінчення передбаченого законом річного строку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 відхилено, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2016 рокузалишено без змін.

Залишаючи без змін рішення судів першої й апеляційної інстанцій, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ виходив із того, що суди правильно застосували положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що позивач звернувся до страховика із заявою про страхове відшкодування з пропуском річного строку, у зв'язку з чим ВАТ «HACK «Оранта» правомірно відмовило йому у виплаті страхового відшкодування.

У березні 2017 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_3про перегляд рішення Дарницького районного суду м. Києва від 0З червня 2016 року, ухвали Апеляційного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2016року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦК України підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На обґрунтування заяви ОСОБА_3 як приклади неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року (справа № 753/4044/15-к) про залишення вироку Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року та вироку Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 2016 року без змін, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2016 року (справа № 755/5294/15-ц), від 08 лютого 2012 року (справа № 6-48503св11), від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-16785св15), від 18 червня 2014 року (справа № 6-13733св14), та постанову Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (справа № 6-284цс15).

Ухвалою судді Верховного Суду України від 28 березня 2017 року відкрито провадження у справі за вищезазначеним позовом та витребувано матеріали справи.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 06 квітня 2017 року доручено Голові Науково-консультативної ради при Верховному Суді України підготовку відповідними фахівцями науково-консультативної ради у строк до 25 квітня 2017 року наукового висновку щодо одних і тих самих норм права, які неоднаково застосовані судами касаційної інстанції у подібних правовідносинах у вказаній справі.

25 квітня 2017 року справа надійшла до Верховного Суду України.

Ухвалою Верховного Суду України від 14 вересня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

23 жовтня 2017 року до суду надійшов науковий висновок доктора юридичних наук, професора Бичкової С. С.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

У лютому 2018 року Верховним Судом України зазначену справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Такий висновок Верховного Суду ґрунтується на наступному.

У заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_3 просить переглянути зазначені судові рішення з підстав неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права судами касаційної інстанції різної юрисдикції, зокрема цивільної та кримінальної.

Згідно з частиною другою статті 360-2 ЦПК України 2004 року якщо судове рішення оскаржується з підстав неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судами касаційної інстанції різної юрисдикції, справа розглядається на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України якщо цивільна справа за заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України відповідно до правил, що діяли до набрання чинності дією редакцією Кодексу, повинна розглядатися на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України, така справа після її отримання Касаційним цивільним судом передається на розгляд Великої Палати Верховного Cyду.

Ураховуючи викладене, справу необхідно передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтею 360-2 ЦПК України2004 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа - ОСОБА_5, про стягнення страхового відшкодування за заявою ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом рішення Дарницького районного суду м. Києва від 0З червня 2016 року, ухвали Апеляційного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2016 року передати на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик