Справа № 146/406/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" червня 2018 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Паланська сільська рада Томашпільського району Вінницької області) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цією заявою, в якій просить встановити той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий 28 лютого 2003 року на ім'я ОСОБА_2 належить ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Паланка Томашпільського району Вінницької області.

Дана заява обґрунтована наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року с. Паланка Томашпільського району Вінницької області помер вітчим заявника - ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно.

ОСОБА_1 зазначає, що за життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким земельну ділянку розміром 1,9129 га, яка розташована на території Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області заповів йому.

Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Томашпільською районною державною адміністрацією 28 лютого 2003 року.

Однак, під час оформлення документів для прийняття спадщини було встановлено, що у даному державному акті на право власності на земельну ділянку по батькові ОСОБА_2 помилково зазначено «ОСОБА_2» (в давальному відмінку), а не «ОСОБА_2».

В зв'язку з тим, що факт належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення і впливає на прийняття спадщини, тому з цією заявою він вимушений звернутись до суду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, заявлені вимоги задовольнити.

Представник зацікавленої особи - Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак, голова сільської ради Траченко М.В. надіслав до суду заяву, в якій заявлені вимоги сільська рада визнає та просить розглянути справу за відсутності представника сільської ради.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяву ОСОБА_1 та представника зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статей 4, 5 ЦПК України особа має право на судовий захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності парвовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У відповідності із п.7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім'я, по батькові якої, що зазначене в документі - державному акті на право власності на земельну ділянку, не збігається з прізвищем, ім'ям, по батькові, зазначеним у паспорті.

Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. ПаланкаТомашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_2 (а.с.6).

Згідно копії заповіту, складеного 25 червня 2010 року ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 1,9129 га, розташовану на території Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області заповів заявникові - ОСОБА_1 (а.с. 7).

28 лютого 2003 року Томашпільською РДА ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, де по батькові в давальному відмінку його помилково було зазначено як «ОСОБА_2», а не «ОСОБА_2» (а.с.8).

Згідно довідки Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області № 169 від 23 березня 2018 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 - одна і та ж особа (а.с. 13).

З довідки Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області № 168 від 23 березня 2018 року вбачається, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого Томашпільською райдержадміністрацією 28 лютого 2003 року, яка належала ОСОБА_2 дійсно належить ОСОБА_2 (а.с.12).

Як вбачається з наданих заявником копій документів, а саме: копії паспорта, копії ідентифікаційного номера, копії посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, копії пенсійного посвідчення та копії виписки із погосподарської книги № 3 Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області за 2011-2015 роки по батькові спадкодавець дійсно значиться як «ОСОБА_2» (а.с.9-11 ).

Отже, викладені у заяві твердження заявника ОСОБА_1 щодо належності ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_2, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, даний факт підтвердився довідками Паланської сільської ради. Даний факт має для заявника юридичне значення і впливає на прийняття ним спадщини, тому заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судові витрати суд залишає за заявником.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 р., ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа Паланська сільська рада Томашпільського району Вінницької області) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий 28 лютого 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією на ім'я ОСОБА_2 належить ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Паланка Томашпільського району Вінницької області.

Судові витрати залишити за заявником ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: О. В. Пилипчук