Справа № 240/507/18 р.
Номер провадження № 2/240/202/18 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Олександрівський районний суд Донецької області

в складі:

головуючого - судді Щербак Ю.В.,

за участі:

секретаря судового засідання - Осадчої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 05.12.2006 року він набув право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами та земельну ділянку надану для обслуговування будинку та господарських споруд, який розташовано за адресою - с. Очеретине Олександрівського району Донецької області, вул. Миру, 14. За цією адресою позивач проживає разом із своєю дружиною та неповнолітньою донькою з моменту придбання по теперішній час. Крім позивача та його родини в даному будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_2, яка буда зареєстрована попереднім власником будівлі. Відповідач по справі не проживає в житловому будинку з дня придбання його позивачем .Місцезнаходження ОСОБА_2 позивачу не відомо. За таких обставин порушуються права позивача як власника майна на вільне володіння та користування будинком.

На підставі викладеного позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком № 14 по вул. Миру в с. Очеретине Олександрівського району Донецької області та стягнути судові витрати понесені позивачем з відповідача.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились, належним чином повідомлені про день розгляду справи. Представник позивача звернувся із заявою про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився про час розгляду справи належним чином повідомлений, будь-яких заяв до суду не надавав.

В силу положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У звязку з повторною неявкою відповідача, повідомленого про час і місце судового засідання, суд, відповідно до вимог ст. 223, 280-282 ЦПК України, прийняв рішення про заочний розгляд справи , оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи.

Розглядаючи спір, суд виходив з такого.

Право власності на житловий будинок за адресою: вул. Миру,14, с.Очеретине Олександрівського району Донецької області зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 04 січня 2007р. за № 8251939 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 05.12.2006 року ,р.н.2079 (а.с. 29).

Відповідно до акту перевірки Олександрівської селищної ради місця проживання сімї ОСОБА_1 від 09.07.2018 року, в помешканні за адресою: с.Очеретине Олександрівського району Донецької області, вул. Миру, 14, разом з ОСОБА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4. ОСОБА_2 зареєстрована, але не проживає після продажу будинку (а.с. 9).

Згідно довідки Олександрівської селищної ради від 13.07.2018 року за № 97/02-28 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дружиною ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_2, та донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована ,але фактично не проживає (а.с. 10).

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Обмеження чи втручання у право власності можливе лише на підставах передбачених законом.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку вул. Миру 14, с. Очеретине Олександрівського району Донецької області та за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_2, яка у зазначеному будинку не проживає з грудня 2006 року по теперішній час, у зв'язку з чим втратила право на користування цим будинком .

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Оскільки позов судом задоволений, судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду у сумі 704 гривень 80 копійок підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141,223, 263-264, 280-282 ЦПК України, ст. 311,319,321,383,386,391,396 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 24 червня1962 року народження, такою що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: Донецька область, Олександрівський район, с. Очеретино, вулиця Миру, будинок №14.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704(сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана позивачем безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області або через Олександрівський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, місце реєстрації с. Очеретине, Олександрівського району Донецької області, вул. Миру, 14, ІНН НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце реєстрації с. Очеретине, Олександрівського району Донецької області, вул. Миру, 14.

Повний текст рішення складено 19 листопада 2018 року.

Суддя Щербак Ю.В.