Постанова

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 522/19654/16-ц

провадження № 61-10918св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

відповідачі: Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_8,

представник Моторного (транспортного) страхового бюро України - Панасюк Олег Миколайович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 10 серпня 2017 року в складі колегії суддів: Гірняк Л. А., Сєвєрової Є. С., Дрішлюка А. І.,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернуласядо суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), ОСОБА_8 про стягнення майнової шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 17 березня 2016 року ОСОБА_8, керуючи транспортним засобом «БМВ», номерний знак НОМЕР_4, по

вул. Французький бульвар, 33 у м. Одеса, порушуючи Правила дорожнього руху допустив зіткнення із транспортним засобом марки «ВАЗ 1183», державний номерний знак НОМЕР_1, який в свою чергу вдарив автомобіль позивача - марки «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого останнього відкинуло на автомобіль марки «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_3. Після зіткнення усі автомобілі отримали значні механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року ОСОБА_8 було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «БМВ», номерний знак НОМЕР_4, на момент ДТП не була застрахована. 10 березня 2016 року згідно зі звітом про встановлення оцінки, розмір матеріальної шкоди, спричиненого автомобілю марки «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_2 у результаті ДТП складає 50 848,86 грн. Вартість проведеного огляду складає 600,00 грн. 13 липня

2016 року позивач оформила письмове повідомлення про ДТП та заяву про отримання страхового відшкодування, проте 14 жовтня 2016 року вона отримала лист про відмову у виплаті страхового відшкодування.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4просила суд: стягнути з МТСБУ страхове відшкодування у розмірі 50 848,86 грн, 3 % річних, пеню, збитки з урахуванням індексу інфляції; з ОСОБА_8 витрати на проведення огляду, оцінки, телеграми у розмірі 600,00 грн; судові витрати та витрати на правову допомогу стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 витрати на проведення огляду, оцінки, телеграми у загальному розмірі 600,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 витрати за сплату судового збору в розмірі 551,20 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач має право на отримання відшкодування заподіяної шкоди від винного у ДТП на загальних підставах, оскільки у встановлений законом строк не повідомила МТСБУ про ДТП, а останні з поважних причин не змогли виконати дії на підтвердження визначення причин настання страхового випадку та визначити розмір збитків.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 10 серпня 2017 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 рокускасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 50 848,86 грн, витрати на проведення огляду оцінки у розмірі 600,00 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн, судовий збір у розмірі 2 606,32 грн.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до МТСБУ про стягнення страхового відшкодування відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що позивачем доведено вину ОСОБА_8 у вчиненні ДТП, а тому позивач має право на отримання відшкодування заподіяної шкоди від винного у ДТП на загальних підставах.

У січні 2018 рокуОСОБА_8подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що він не був належним чином повідомлений про день розгляду апеляційної скарги, відповідно судом апеляційної інстанції було порушено норми процесуального права щодо виклику сторін, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення. Крім того, апеляційний суд вийшов за межі доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення) розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Повістки про виклик до Апеляційного суду Одеської області на 25 травня

2017 року, 06 липня 2017 року та 10 серпня 2017 року надсилалися на адресу ОСОБА_8 27 квітня 2017 року, 25 травня 2017 року та 10 липня 2017 року відповідно. Проте листи повернулися без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про розгляд справи судом апеляційної інстанції, оскільки не отримав повістку про виклик до суду та не був присутнім у судовому засіданні, а повернуті листи без їх вручення адресату не свідчать про фіксацію факту належного його повідомлення.

Особи, які беруть участь у справі, згідно зі статтею 27 ЦПК України 2004 року мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до частини п'ятої статті 74 ЦПК України 2004 року судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Апеляційний суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, якщо немає відомостей про вручення їй судової повістки (частина перша статті 305 ЦПК України 2004 року).

Відомості про те, що ОСОБА_8 був належним чином повідомлений судом апеляційної інстанції про дату, час і місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Таким чином, суд апеляційної інстанції порушив право ОСОБА_8знати про час і місце судових засідань (частина друга статті 6 ЦПК України 2004 року), що є порушенням права на доступ до правосуддя та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Віктор Назаренко проти України» від 03 жовтня

2017 року та у справі «Лазаренко та інші проти України» від 27 червня

2017 року).

Такий висновок суду відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 20 вересня 2018 року № 14-280цс18.

Апеляційний суд, у порушення вимог пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, про що останній зазначає у касаційній скарзі.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 10 серпня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є. Червинська