Постанова

Іменем України

27 листопада2018 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/699/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Стрижеуса А.М.,

за участю секретаря Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2,

на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва

в складі судді Миколаєць І.Ю.

від 11 липня 2018 року

про закриття провадження

у справі №759/14631/17-ц Святошинського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4,

третя особа - Дванадцята Київська державна нотаріальна контора,

про визнання договору дарування квартири недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійним договору дарування квартири АДРЕСА_1.

10 липня 2018 року ОСОБА_4, посилаючись на те що позивач у справі помер, а правовідносини які виникли між сторонами не допускаються правонаступництва, звернулась до суду із заявою про закриття провадження у справі зняття арешту на квартиру.

11 липня 2018 року адвокатом ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, в судовому засіданні заявлено клопотання про залучення доньки померлого - ОСОБА_1 до участі у справі в якості правонаступника позивача.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_4

Закрито провадження у справі, з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, скасовано заходи забезпечення позову, щодо накладення арешту на спірну квартиру та відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, про залучення останньої в якості правонаступника позивача.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1, діючи через свого представника ОСОБА_2, звернулась до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не встановлено коло спадкоємців, та не взято до уваги, що відповідно до заповіту від 25.09.2017 ОСОБА_3 заповів ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції також не взято до уваги, що за заявою ОСОБА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 в Спадковому реєстрі від 14.02.2018 Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу №62008644.

Крім цього, зазначала про те, що 11.07.2018 її адвокатом ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлялось клопотання про залучення ОСОБА_1 як правонаступника позивача, в задоволенні якого судом першої інстанції безпідставно відмовлено.

За наведених обставин просила скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 11.07.2018, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції

Відповідач, заперечуючи проти апеляційної скарги, подала відзив, посилаючись на те, що ухвала є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та висновків суду не спростовують.

Третя особа - Дванадцята київська державна нотаріальна контора своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, та просив задовольнити з підстав, наведених в ній.

Відповідачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила.

Дванадцята київська державна нотаріальна контора, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Направила до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його таким, що не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах законодавства, з огляду на наступне.

Статтею 1219 ЦК України визначено перелік прав та обов'язків, які не входять до складу спадщини. Зокрема, згідно даної норми, не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, а саме: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Аналіз наведеної норми закону приводить до висновку, що право спадкодавця на визнання недійсним укладеного ним договору дарування квартири, не є таким, що нерозривно пов'язане з особою спадкодавця.

Однак, закриваючи провадження, судом першої інстанції не враховано, що в тому разі, коли власником квартири за договором дарування пред'явлено до суду позов про визнання недійсним цього договору, смерть позивачадо вирішення справи не може бути підставою для застосування правил п. 7ч. 1 ст. 255ЦПКУкраїни, якою передбаченозакриття провадження у справі, якщо у позивача є спадкоємці за законом або заповітом.

Предметом таких вимог є захист права на майно, яке в разі обґрунтованості позову може бути успадковано.

З матеріалів справи вбачається, що 15.05.2015 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено шлюб

03.03.2016 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір дарування квартири АДРЕСА_2.

11.04.2017 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано.

25.09.2017 ОСОБА_3 склав заповіт , на ім'я доньки померлого - ОСОБА_5, яким заповів належну йому на праві власності спірну квартиру.

29.09.2017 ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 76).

З огляду на викладене, у відчужувача майна за договором дарування (позивача) є спадкоємець за заповітом, а тому в зазначених правовідносинах, згідно з положеннями ст. 55 ЦПК України, допускається процесуальне правонаступництво.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції наведених обставин та положень закону не врахував, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі, оскільки є особа, яка вважає себе спадкоємцем.

Колегія суддів зазначає, що за вказаних вище обставин суд першої інстанції повинен був діяти у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, якою передбачено обов'язок суду зупинити провадження у справі у разі смерті особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Враховуючи наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі є помилковою та перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2018 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2018 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

А.М. Стрижеус