Провадження № 2/761/2737/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Макаренко І.О. розглянувши в приміщенні суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути на свою користь з відповідача, пеню у розмірі - 30571,00 грн., 3% річних у розмірі - 2193,00 грн., інфляційні витрати у розмірі - 25511,00 грн., суму основного боргу у розмірі - 37750,00 грн. та судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки №308, відповідно до якого відповідач зобов'язується виготовити та поставити позивачу на умовах, в порядку і у відповідності до проектно-ескізної документації вироби столярного виробництва, а також виконати роботи по їх монтажу, а позивач зобов'язується прийняти та оплати вироби у кількості та по ціні, встановленої договором.На виконання вимог договору, в момент підписання договору, 17 квітня 2014 року, було сплачено на користь позивача перший платіж в розмірі 100000,00 грн. Після здійснення Відповідачем платежу на користь ФОП ОСОБА_1 17.04.2014, вироби мали бути поставлені позивачем в приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Після чого, відповідно до п.п. 5.1.1. Договору, Позивачем було надано Відповідачу для затвердження зразки Виробів. Після їх затвердження, Позивачем було повідомлено Відповідача про готовність поставки Виробів, і 10.06.2014 р., відповідно до п. 4.1. Договору в строк, який не перевищує 60 (шістдесят) календарних днів після отримання першого платежу, було здійснено поставку та монтаж усіх Виробів, а Відповідачем їх прийнято. Однак, після монтажу Виробів Позивачем, Відповідач навідріз відмовився підписувати акти приймання-передачі Виробів та оплачувати другий платіж. А отже, внаслідок не сплати Відповідача другого платежу в сумі 37750,00грн. за доставку Виробів у нього виникла заборгованість. У зв'язку з тим, що відповідач в зазначеній частині не виконав свої зобов'язання, чим порушив умови договору, що потягло за собою настання негативних матеріальних наслідків, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні, судом на обговорення було поставлено питання щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

За згодою сторін у справі, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивач позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач щодо задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив.

17 квітня 2014 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір поставки № 308.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов'язується виготовити та поставити покупцю на умовах, в порядку і у відповідності до проектно-ескізної документації вироби столярного виробництва, а також виконати роботи по їх монтажу, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити вироби у кількості та по ціні, встановленої договором.

Згідно з п. 6.1.1. в момент підписання договору, відповідачем було сплачено на користь позивача перший платіж, який становить 100000,00 грн., що не заперечується Сторонами.

Пунктом 4.1. передбачено, що строк поставки постачальником виробів не може перевищувати 60 календарних днів після отримання позивачем від відповідача першого платежу, передбаченого пунктом 6.1.1. договору.

Після здійснення ОСОБА_2 платежу на користь ФОП ОСОБА_1 17.04.2014, вироби мали бути поставлені Позивачем в приміщення за адресою: АДРЕСА_1, в строк, який не перевищує 60 днів, тобто не пізніше 15.06.2014.

В свою чергу Позивач лише частково виконав свої зобов'язання по договору, а саме поставив панелі для кабінету, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_3, а також доданими доказами до матеріалів справи. В той час, як покази надані в суді свідком ОСОБА_4 відрізняються від показань ОСОБА_3, що ставить під сумнів повне виконання зобов'язань Позивачем за Договором.

Так, свідок Позивача, ОСОБА_4 надав суперечливі покази щодо кількості змонтованих виробів та місць їх монтування. У ході надання показань вказував приміщення в яких не здійснювався монтаж виробів.

Натомість свідок Відповідача, ОСОБА_3 надав повну характеристику змонтованих ним виробів, що співпадає з технічними характеристиками приміщення та виробами, що вказані в Договорі.

У ході розгляду справи судом встановлено, що у зв'язку з невиконанням ФОП ОСОБА_1 зобов'язань за Договором, ОСОБА_2 звертався за послугами до третіх осіб для поставки решти виробів та подальшого їх монтажу в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1.

20 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5 був укладений Договір поставки №20-08/2015, у відповідності до якого Постачальник (ФОП ОСОБА_5.) зобов'язується виготовити та передати у власність Покупця (ОСОБА_2.) вироби столярного виробництва (далі - Вироби), згідно листа-замовлення (Додаток № 1 до цього Договору), а також здійснити їх монтаж, а Покупець, зобов'язується прийняти й оплатити Вироби, перелік, кількість, якісні характеристики та ціна яких визначені в Додатку № 2, які з моменту підписання Сторонами є невід'ємною частиною цього Договору.

Cторони виконали свої зобов'язання за Договором поставки №20-08/2015 від 20 серпня 2015 року, що підтверджується Актом прийому-передачі виробів від 05.10.2015 р., а саме Постачальник в особі ФОП ОСОБА_5 передав, а Покупець в особі ОСОБА_2 прийняв наступні вироби та надані послуги: Панелі Хол; Панелі Переговорна; Панель пано Кабінет (1 шт.); Панель пано Хол (2 шт.); Поставка Виробів; Монтаж Виробів.

Для здійснення монтажу Виробів ФОП ОСОБА_5 був залучений ОСОБА_3 на підставі Договору про виконання робіт № 1/09 від 09 вересня 2015 року, у відповідності до якого Виконавець зобов'язується за завданням Замовника на умовах Договору виконати роботи з монтажу виробів столярного виробництва, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити ці роботи.

02 жовтня 2015 року у зв'язку з виконанням взятих на себе зобов'язань за Договором про виконання робіт № 1/09 від 09 вересня 2015 року, Сторони уклали Акт виконаних робіт, засвідчений підписами кожної із Сторін.

Отже, станом на 05 жовтня 2015 року у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, ремонтні роботи з поставки та монтажу Виробів були виконані саме ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_3, а не ФОП ОСОБА_1

Враховуючи ту обставину, що взяті зобов'язання були виконані не ФОП ОСОБА_1, а третіми особами, підстав для оплати Відповідачем другого платежу на користь Позивача не було.

Окрім цього, додані Позивачем, копії актів прийому-передачі столярних виробів і виконаних робіт відповідно до договору № 308 від 17 квітня 2014 року, були виготовлені 14 листопада 2017 року, на стадії апеляційного провадження, тобто після відкриття провадження у справі.

При цьому, Відповідач укладав даний договір з ФОП ОСОБА_1, яка не є стороною у даній справі. У судовому засіданні представником відповідача стверджувалось, що Позивач не є фізичною особою-підприємцем. Такі твердження Позивача не приймаються судом до уваги, оскільки листом від 21.04.2016 №0038-02-05-27 державний реєстратор повідомив, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 01.06.2004 відділом реєстрації та єдиного реєстру Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради, перебуває на обліку та до ЄДР не включений. Також даний факт був підтверджений листом ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідно до якого ОСОБА_1, взятий на облік в ДПІ як фізична особа-підприємець.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплати неустойки.

Згідно ст. 612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до статті 665 ЦК України, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу у разі відмови продавця передати проданий товар.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 258, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України; ст.ст. 509, 526, 610, 611, 612, 665 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: