АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_7, подану від його імені та в його інтересах адвокатом Лесечко Олегом Миколайовичем, який діє на підставі договору, на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, третя особа: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертична Віта Володимирівна про припинення зобов'язання за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2017 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 (далі - відповідач), в якому просив визнати припиненими зобов'язання за договором позики від 25.10.2013 у розмірі 92 404 800 грн., у зв'язку з належним виконанням зобов'язання щодо повернення боргу, що підтверджується розпискою відповідача (а.с. 2-5).

14.09.2017 представником позивача подано до суду заяву про доповнення позовних вимог, в якій останній просив також визнати незаконним дії державного виконавця щодо неврахування розписки про повернення всього боргу (а.с. 33).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.09.2017 відкрито провадження у справі та до участі у справі в якості третьої особи залучено головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертичну В.В. (а.с. 34-36).

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.09.2017 позов задоволено - визнано припиненими зобов'язання за договором позики від 25.10.2013 у сумі 92 404 800 грн. у зв'язку з належним виконанням зобов'язання ОСОБА_3 перед ОСОБА_7 Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с.47-50).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове. Зокрема зазначає, що судом не було досліджено рішення Миронівського районного суду Київського області від 26.01.2017, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 суму заборгованості за договором позики та рішення судів апеляційної та касаційної інстанції, якими рішення суду першої інстанції залишено без змін. Крім того, вказує, що з копії розписки, яка надана позивачем, вбачається, що підпис ОСОБА_7 суттєво відрізняється від підпису вчиненому ним на договорі про надання правової допомоги від 12.10.2014 і не є тотожнім з підписом, який вчинений в розписці від 01.02.2017. Також зазначає, що ним не отримувалися грошові кошти від позивача (а.с.179-184).

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з викладеним справа підлягає розгляду апеляційним судом міста Києва.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.03.2018 відкрито провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с.223, 224).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.04.2018 справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.230).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували за її безпідставністю і необґрунтованістю та просили рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи, оскільки її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши учасників справи, які з'явились у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 перед ОСОБА_7 була погашена заборгованість за договором позики, що підтверджується письмовою розпискою, яку останній видав ОСОБА_3 на підтвердження виконання цих зобов'язань.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з рішенням суду, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 26.01.2017 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором позики від 25.10.2013 в розмірі 92 404 800 грн. (а.с.8-14).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14.04.2017 відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_3, а рішення Миронівського районного суду Київської області від 26.01.2017 залишено без змін (а.с.84,85).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2017 відхилено касаційну скаргу ОСОБА_3 та залишено без змін рішенням Миронівського районного суду Київської області від 26.01.2017 і ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14.04.2017 (а.с.86,87).

У відповідності з вимогами частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою державного виконавця від 24.07.2017 відкрито виконавче провадження (а.с.6,7).

Звертаючись до суду з даним позовом з вимогами про визнання припиненими зобов'язань за договором позики від 25.10.2013 у розмірі 92 404 800 грн. позивач вказував на належне виконання ним зобов'язання з повернення боргу у сумі, визначеній судовим рішенням, яке набрало законної сили.

На підтвердження факту належного виконання зобов'язання позивач надав суду світлокопію розписки ОСОБА_7 про погашення боргу (а.с.5).

При цьому, матеріали справи не містять даних про надання позивачем до суду оригіналу для його огляду в судовому засіданні.

Оскаржуючи судове рішення відповідач стверджує, що грошових коштів він від позивача на виконання зобов'язань за договором позики не отримував і підпис у наданій копії розписки йому не належить. Також зазначає, що виконавче провадження триває.

На вимогу суду апеляційної інстанції надати для огляду оригінал розписки, позивачем було повідомлено про її втрату 01.04.2018, а саме викрадення з автомобіля разом з іншими речами і документами, що підтверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань та довідкою Миронівського відділу поліції ГУ НП в Київській області (Т.2, а.с.19-22).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (стаття 2 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Згідно із статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 83 ЦПК України закріплено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

ПроцесуальнийЗакон визначає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Слід зазначити, що у справі ухвалене заочне рішення за відсутності відповідача, а отже останній не мав можливості заперечити певні обставини.

З матеріалів справи не вбачається, що суд вимагав від позивача подання оригіналу розписки, а наявна в матеріалах справи копія розписки не засвідчена підписом судді, у відповідності з вимогами статті 96 ЦПК України (у справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу).

Отже, враховуючи вимоги процесуального закону щодо належності, достовірності, допустимості і достатності доказів, у суду першої інстанції були відсутні належні процесуальні підстави для прийняття до уваги, в якості доказу, ксерокопії розписки, за відсутності її оригіналу.

Факт викрадення оригіналу розписки і зазначення про це у витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань та довідці Миронівського відділу поліції ГУ НП в Київській області, сам по собі не може достеменно свідчити про наявність її оригіналу, оскільки про викрадення оригіналу такої розписки було записано слідчим зі слів позивача.

Твердження позивача про те, що аналогічна розписка надавалась ним до суду апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду справи про стягнення заборгованості за договором позики, також не може братись до уваги, оскільки відсутні дані про надання до суду оригіналу розписки, копія розписки не засвідчена у встановленому законом порядку, і, більш того, така розписка не була предметом розгляду у справі про стягнення заборгованості за договором позики.

Зі змісту ухвали Апеляційного суду Київської області від 14.04.2017 вбачається, що суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги посилання ОСОБА_9 на наявність розписки про виконання ним зобов'язань за договором позики, оскільки така розписка була виконана після ухвалення рішення судом першої інстанції, а отже може бути врахована лише на стадії його виконання.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність заявлених позовних вимог.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, подану від його імені та в його інтересах адвокатом ОСОБА_5, який діє на підставі договору - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, третя особа: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертична Віта Володимирівна про припинення зобов'язання за договором позики - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7, третя особа: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертична ВітаВолодимирівна про припинення зобов'язання за договором позики - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 27 червня 2018 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва