РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/8417/17

Провадження № 2/643/799/18

15.11.2018 р. м. Харків

Московський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді Горбунової Я.М., за участю секретаря Арестової І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Харківська міська рада, Третя Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Харківська міська рада, Третя Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, яка в ході розгляд справи була уточнена, в якій просить встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_3, а саме, що ОСОБА_3 є її матірю та визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом на 2/3 частини житлового будинку літ.А-1 житловою площею у 63,6 кв.м, що розташований на земельній ділянці у 1121 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель: літньою кухнею Б, льохом В, вбиральнями Д,Ж, сараями З,Е, огорожею 1,2,5 за адресою: м. Харків, вул. Вятська №4, що належить ОСОБА_3, яка померла 25 травня 2015 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 25 травня 2015 р. померла її мати ОСОБА_3, яка мешкала та була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею мешкав та був зареєстрований її брат ОСОБА_2..

Спадкоємцями майна, що залишилось після смерті матері ОСОБА_3 є позивач - за заповітом та брат позивача, який має право на обовязкову долю.

Мати позивача та її батько ОСОБА_4 розірвали шлюб 6 січня 1976 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2012 р. брата позивача ОСОБА_2 визнано недієздатним. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 15 квітня 2013 р. позивач призначена його опікуном.

Після смерті матері позивача залишилася спадщина - 2/3 частини житлового будинку літ.А-1 житловою площею у 63,6 кв.м, що розташований на земельній ділянці у 1121 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель: літньою кухнею Б, льохом В, вбиральнями Д,Ж, сараями З,Е, огорожею 1, 2,5 за адресою: м.Харків, вул.Вятська №4.

Мати отримала будинок у спадщину на підставі свідоцтва на спадщину за законом від 29 січня 2005 р., після смерті її матері ОСОБА_5 Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 9 березня 2005 р. за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на житловий будинок №4 по вул.Вятській м.Харькова, реєстраційний №9158518.

30 жовтня 2008 р. мати позивача склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу, Позивач прийняла спадщину у встановлений законом термін.

23 травня 2017 р. державним нотаріусом 3-ї ХДНК складено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії. Згідно постанови позивач має надати належні документі, які б підтверджували її родинні стосунки зі спадкодавцем, ОСОБА_3, оскільки, у свідоцтві про народження спадкоємиці, вказано прізвище російською мовою «Бессонова» та прізвище матері «Бессонова», а у паспорті спадкоємиці її прізвище зазначено як «Безсонова», а прізвище матері у свідоцтві про смерть «Бессонова».

При складанні заповіту у 3-й ХДНК прізвище позивача було внесено у заповіт українською мовою як «Безсонова», тобто так як зазначено українською мовою у паспорті. Російською мовою її прізвище у паспорті написано «Бессонова», так як у матері та у брата. Українською мовою у мене воно також не повинно було змінюватись. В їх паспортах помилки не було. Свідоцтво про смерть матері видавалось на підставі її паспорту, тому її прізвище «Бессонова» написано українською мовою, вірно.

Відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічний позов про встановлення факту спільного його проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матірю ОСОБА_3, яка померла 25 травня 2015 р.

Також просить визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на 1/6 обовязкову частку житлового будинку літ.А-1 житловою площею у 63,6 кв.м, що розташований на земельній ділянці у 1121 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель: літньою кухнею Б, льохом В, вбиральнями Д,Ж, сараями З,Е, огорожею 1,2,5 за адресою: м. Харків, вул. Вятська №4, що належить ОСОБА_3, яка померла 25 травня 2015 р.

Зустрічний позов обґрунтовує тим, що 25 травня 2015 р. померла його мати ОСОБА_3, яка мешкала та була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1. Він разом з нею на час смерті мешкав та був зареєстрований. ОСОБА_3 від шлюбу з ОСОБА_4 мала двох дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Отже, спадкоємцями майна, що залишилось після смерті матері ОСОБА_3 є ОСОБА_1 (позивач, яка є спадкоємцем за заповітом) та позивач за зустрічним позовом, який має право на обовязкову долю у порядку спадкування за законом.

Позивач позовну заяву, з урахуванням уточнень, підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Проти зустрічного позову не заперечувала.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги зустрічного позову та не заперечував проти задоволення первісного позову.

Представник третьої особи Харківської міської ради наддав письмові пояснення по справі, в яких заперечував протии задоволення позову.

Представник третьої особи Третьої Харківської державної нотаріальної контори надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

25 травня 2015 р. померла ОСОБА_3, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 26 травня 2015 р. складено відповідний актовий запис № 8397 та видано свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 496438.

ОСОБА_3 мешкала та була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно довідки №53 від 15 травня 2017 р. адміністрації Московського району м. Харкова. Разом з нею на час смерті мешкав та був зареєстрований ОСОБА_2.

ОСОБА_3 від шлюбу з ОСОБА_4 мала двох дітей ОСОБА_2, який народився 21 липня 1963 року, про що 21 серпня 1963 р. Московським райбюро ЗАГС м.Харкова зроблено відповідний актовий запис за № 1269 за видано свідоцтво про народження серії У-УР № 1205566 та ОСОБА_1, яка народилася 26 червня 1970 року, про що Палацом новонароджених 24 листопада 1970 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис за №11735 та видано свідоцтво про народження серії 1-АВ №558069.

Спадкоємцями майна, що залишилось після смерті матері ОСОБА_3 є ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом та ОСОБА_2, який має право на обовязкову долю у порядку спадкування за законом.

Спадкодавець ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвали шлюб 6 січня 1976 року, про що відділом ЗАГС Московського р-ну м. Харкова в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за №2 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ №348241.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2012 р. ОСОБА_2 визнаний недієздатним. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2013 р. ОСОБА_1 призначена опікуном ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина - 2/3 частини житлового будинку літ.А-1 житловою площею у 63,6 кв.м, що розташований на земельній ділянці у 1121 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель: літньою кухнею Б, льохом В, вбиральнями Д,Ж, сараями З,Е, огорожею 1, 2,5 за адресою: м.Харків, вул.Вятська №4. , який вони отримала у спадщину на підставі свідоцтва на спадщину за законом від 29 січня 2005 р., після смерті її матері ОСОБА_5 Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 9 березня 2005 р. за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на житловий будинок №4 по вул. Вятській м. Харькова, реєстраційний №9158518.

30 жовтня 2008 р. ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все своє майно своїй дочці ОСОБА_1, в якому зазначено, що все її майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, що буде належним їй на день смерті заповідає доньці ОСОБА_1 з правом довічного проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6. ОСОБА_1 прийняла спадщину у встановлений законом термін згідно витягу від 16 листопада 2016 р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі 16 листопада 2015 р. номер реєстрації спадкової справи у спадковому реєстрі №58213750.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 Цивільного Кодексу України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_2 має право на спадкування за законом 1/6 частку житлового будинку після смерті його матері.

23 травня 2017 р. державним нотаріусом 3-ї ХДНК складено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії. Згідно постанови ОСОБА_1 має надати належні документи, які б підтверджували родинні стосунки зі спадкодавицею ОСОБА_3, залишивши відкритою обовязкову частку у спадщині за сином, ОСОБА_2, визнаним рішенням суду від 28.11.2012 р. недієздатним.

Під час розгляду справи судом встановлено, що при складенні заповіту у 3-й ХДНК прізвище позивача було внесено у заповіт українською мовою як «Безсонова», тобто так як зазначено українською мовою у паспорті. Російською мовою прізвище позивача у паспорті написано «Бессонова», так як зазначено у паспорті матері та брата. Однак в паспорті позивача замість вірного «Бессонова» не вірно зазначено її прізвищу як «Безсонова». Свідоцтво про смерть матері видавалось на підставі її паспорту, тому її прізвище «Бессонова» написано українською мовою вірно.

На підставі викладеного суд вважає, що вимоги позивача про встановлення факту того, що ОСОБА_3 є її матірю підлягають задоволенню.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1223 ЦК України передбачає право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.ст. 1261, 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що судом може бути встановлено факти, що мають юридичне значення, тобто такі, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (в порядку окремого провадження).

Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України у разі наявності спору про право, встановлення факту, що має юридичне значення, повинно розглядатися у порядку позовного провадження.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача за первісним позовом та зустрічним позовом на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі викладенного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10- 13, 76-81, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Харківська міська рада, Третя Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а саме, що ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на 2/3 частини житлового будинку літ.А-1 житловою площею у 63,6 кв.м, що розташований на земельній ділянці у 1121 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель: літньою кухнею Б, льохом В, вбиральнями Д,Ж, сараями З,Е, огорожею 1,2,5 за адресою: м. Харків, вул. Вятська №4, що належить ОСОБА_3, яка померла 25 травня 2015 р.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Харківська міська рада, Третя Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 за адресою: м. Харків, вул. Вятська №4 з матірю ОСОБА_3, яка померла 25 травня 2015 р.

Визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на 1/6 обовязкову частку житлового будинку літ.А-1 житловою площею у 63,6 кв.м, що розташований на земельній ділянці у 1121 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель: літньою кухнею Б, льохом В, вбиральнями Д,Ж, сараями З,Е, огорожею 1,2,5 за адресою: м. Харків, вул. Вятська №4, що належить ОСОБА_3, яка померла 25 травня 2015 р.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, індивідуальний податковий номер не відомий, паспорт серії ММ055519, місце проживання: 61172, АДРЕСА_1.

Відповідачі: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, індивідуальний податковий номер не відомий, паспорт серії МН338412, місце проживання: 61013, м. Харків, вул. Вятська, 4.

Третя особа: Харківська міська рада, 61200, м. Харків, м-н Конституції, 7; Третя Харківська державна нотаріальна контора, 61001, м. Харків, пр. Московський, 85.

Суддя: Я.М. Горбунова