Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1093/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючий- суддя Рішко Г.І.,

секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великокомятської сільської ради Виноградівського району, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Великокомятської сільської ради Виноградівського району, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що 08.10.2016 року помер дядько позивача-Чегіль ОСОБА_3, який був рідним братом матері позивача-Палінкаш ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина в тому числі на спадковий житловий будинок, який розташований в с. В.Ком»яти по вул.Партизанська 39, Виноградівського району. На випадок своєї смерті спадкодавцем заповідального розпорядження залишено не було. Інші спадкоємці за законом, які могли б успадкувати спадкове майно та спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає, поскільки спадкодавець був одинокою людини, своєї сімї не створив, його рідна сестра - мати позивача, ОСОБА_5, померла ще раніше 21.02.2011 року. Спадкоємцем другої черги, згідно до спадкового майна є рідна сестра спадкодавця - ОСОБА_2 (урод. ОСОБА_6) ОСОБА_7, яка також є рідною сестрою матері позивача ОСОБА_5, а позивачу тіткою, і така до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Тітка позивача ОСОБА_2, претензій до спадкового майна не заявляє і не заперечує проти прийняття позивачем спадщини та визнання за ним права власності на спадковий житловий будинок. Спадковий будинок зареєстрований за ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 31.10.2000 року, виданого на підставі Розпорядження голови Виноградівської РДА за №586 від 31.10.2000 року. Починаючи з 2013 року і до дня смерті спадкодавця, а саме до 08.10.2016 року, дядько позивача, знаходився на повному утримання позивача та проживав разом з ним, так як потребував постійного догляду та медичного лікування. При зверненні позивача ОСОБА_1 до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, державним нотаріусом було відмовлено по причині втрати оригіналу правовстновлюючого документа на спадкове майно, крім того, дядьком позивача не було проведено державної реєстрації права власності на житловий будинок. Позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в с.В.Комяти, вул.Партизанська, 39 Виноградівського району.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

Відповідач - представник Великокомятської сільської ради, будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не зявився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивача визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у її відсутність.

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення заявленого позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 08.10.2016 року помер дядько позивача - ОСОБА_6, який був рідним братом матері позивача - ОСОБА_5.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина в тому числі на спадковий житловий будинок, який розташований в с.В.Комяти по вул.Партизанська 39 Виноградівського району.

На випадок своєї смерті спадкодавцем заповідального розпорядження залишено не було.

Інші спадкоємці за законом, які могли б успадкувати спадкове майно та спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає, поскільки спадкодавець був одинокою людини, своєї сімї не створив, його рідна сестра - мати позивача - ОСОБА_5, померла ще раніше - 21.02.2011 року.

Спадкоємцем другої черги, згідно ст.1262 ЦК України, до спадкового майна є рідна сестра спадкодавця - ОСОБА_2 (урод. ОСОБА_6) ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка м. Одесса, вул. Кримська 84, яка також є рідною сестрою матері позивача ОСОБА_5, а позивачу тіткою, і така до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася.

Тітка позивача ОСОБА_2, претензій до спадкового майна не заявляє і не заперечує проти прийняття позивачем спадщини та визнання за ним права власності на спадковий житловий будинок.

Спадковий житловий будинок по вулиці Партизанська 39 в с.В.Комяти Виноградівського району, завершений будівництвом, зареєстрований за ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 31.10.2000 року, виданого на підставі Розпорядження голови Виноградівської РДА за №586 від 31.10.2000 року.

Починаючи з 2013 року і до дня смерті спадкодавця, а саме до 08.10.2016 року, дядько позивача, знаходився на повному утримання позивача та проживав разом з ним, так як потребував постійного догляду та медичного лікування.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

При звернені позивача ОСОБА_1 до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, державним нотаріусом було відмовлено по причині втрати оригіналу правовстновлюючого документа на спадкове майно, крім того, дядьком позивача не було проведено державної реєстрації права власності на житловий будинок, у звязку з чим позивач не зміг представити нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як того вимагає Положення про порядок вчинення нотаріальних дій, про що нотаріусом була надана відповідна відмова за №119/01-16 від 20.04.2018 року.

Позивачем ОСОБА_1, подано оголошення в газету «Новини Виноградівщини» про втрату правовстановлюючого документу на спадкове майно - Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 31.10.2000 року, виданого на підставі Розпорядження голови Виноградівської РДА за №586 від 31.10.2000 року.

Відповідно до виготовленого ТОВ «Експертний знавець» Технічного паспорту від 15.02.2018 року та Довідки ТОВ «Експертний знавець» за №868/022018 від 15.02.2018 року вбачається, що житловий будинок, який розташований в с.В.Комяти по вул.Партизанська 39, Виноградівського району, рахується за спадкодавцем - ОСОБА_6, згідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 31.10.2000 року, виданого на підставі Розпорядження голови Виноградівської РДА за №586 від 31.10.2000 року.

У відповідності до ч.1 ст.182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно зі статтею 331 цього Кодексу, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК визнання права є одним із способів цивільних прав та інтересів.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 4.15. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі - Порядок) передбачено, що, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.18. глави 10 розділу ІІ Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна.(ч.2 ст.1299 ЦК України).

З усього вище наведеного слідує, що право власності ОСОБА_1 на житловий будинок, який розташований в с.В.Комяти по вул.Партизанська 39 Виноградівського району, доведено, а відтак, таке може бути успадковане позивачем.

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України ст.ст. 5, 16, 328, 392, 376 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОК НОМЕР_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканцем м.Виноградів, вул.Королівська, 7 Закарпатської області право власності в цілому на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с.В.Ком'яти по вул.Партизанська 39 Виноградівського району Закарпатської області, загальною корисною площею 60,6 кв.м., в тому числі 39,3 кв.м. житлової площі, після смерті дядька ОСОБА_6, який помер 08.10.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийОСОБА_8