Справа № 203/3013/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

за участю позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилалась на те, що 06.06.2018 року відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем Hyundai Tucson н/з НОМЕР_3, здійснив зіткнення з належним їй автомобілем Volkswagen Polo н/з НОМЕР_5. Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.07.2018 року, що набрала законної сили, ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Згідно звіту ФОП ОСОБА_4 №8018 від 17.06.2018 року вартість матеріального збитку, завданого їй внаслідок пошкодженого транспортного засобу становить 16828 грн. 56 коп. Крім того, згідно договору з останнім нею було сплачено за проведення звіту 1500 грн. В зв'язку з цим, позивачка на підставі ст.ст.1166,1187 ЦК України просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріально шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу 16828 грн. 56 коп., витрати з оцінки вартості заподіяних збитків в сумі 1500 грн., а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 736 грн. 40 коп.

В судовому засіданні 12.11.2018 року ухвало. суду було задоволено клопотання позивачки та на підставі ст.51 ЦПК України в якості другого відповідача було залучено ОСОБА_3, як власника транспортного засобу Hyundai Tucson н/з НОМЕР_3.

Під час розгляду справи позивачка підтримала заявлений позов та просила стягнути заподіяну їй матеріальну шкоду, завдану внаслідок пошкодження транспортного засобу в сумі 16828 грн. 56 коп. та витрати з оцінки вартості заподіяних збитків в сумі 1500 грн., з яких 90% з відповідачки ОСОБА_3, 10% з відповідача ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні та згідно наданого відзиву проти позову заперечував, посилаючись на те, що застрахував цивільно-правову відповідальність в ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА», а тому вважав, що відповідно до діючого законодавства завдані позивачці збитки повинна відшкодовувати страхова компанія, до якої позивачці і слід було пред'являти позов.

Відповідачка ОСОБА_3 за викликом до суду не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 06.06.2018 року відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем Hyundai Tucson н/з НОМЕР_3, що належить на праві власності відповідачці ОСОБА_3, здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Polo н/з НОМЕР_5, що належить позивачці ОСОБА_1

Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.07.2018 року, що набрала законної сили, ОСОБА_2 за фактом вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Згідно звіту ФОП ОСОБА_4 №8018 від 17.06.2018 року вартість матеріального збитку, завданого позивачці, як власнику транспортного засобу Volkswagen Polo н/з НОМЕР_5, визначено в сумі 16828 грн. 56 коп.

Відповідно до укладеного позивачкою з ФОП ОСОБА_4 договору №8018 від 12.06.2017 року, ОСОБА_1 на користь останнього за надані послуги з оцінки вартості заподіяних збитків було сплачено кошти в сумі 1500 грн., що підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордеру №8018 від 17.06.2018 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Hyundai Tucson н/з НОМЕР_3 була застрахована згідно полісу №АМ/2972630, строком дії з 03.02.2018 року по 02.02.2019 року.

Про настання страхового випадку відповідач ОСОБА_2 повідомив страхову компанію, шляхом подачі відповідного повідомлення 06.06.2018 року.

Як зазначив відповідач, під час звернення до страхової компанії його було повідомлено про те, що остання перебуває у стадії банкрутства.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК України).

Відповідно до ст.511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Вказані правові висновки, наведені в постанові Верховного суду України від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15.

З урахуванням вищенаведеного, позивачка має право вимоги щодо відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди, як до страховика, так і безпосередньо до особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді.

Окрім цього, суд враховує, що під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 06.06.218 року, транспортним засобом Hyundai Tucson н/з НОМЕР_3, який належить ОСОБА_3, керував її син ОСОБА_2, з вини якого і сталась дорожньо-транспортна пригода.

Як зазначила позивачка та не заперечував відповідач ОСОБА_2, під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 також перебувала в автомобілі Hyundai Tucson н/з НОМЕР_3 та, як власник, надала йому свою згоду на керування належним їй транспортним засобом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що саме відповідач ОСОБА_2, як винна у дорожньо-транспортній пригоді особа, є належним відповідачем у справі та в силу ст.ст.1187,1188 ЦК України, повинна нести відповідальність за заподіяну позивачці матеріальну шкоду.

В зв'язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність частково задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, коштів в сумі 16828 грн. 56 коп., а також понесених витрат на послуги з оцінки вартості заподіяних збитків в сумі 1500 грн.

В задоволенні позовних вимог до відповідачки ОСОБА_3 - відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки також слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,14,511,636,1187,1188,1192 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10, 11,12,76-82,141,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_6) на користь ОСОБА_1 )АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_7) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, кошти в сумі 16828 грн. 56 коп., витрати на послуги з оцінки вартості заподіяних збитків в сумі 1500 грн., судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., а всього стягнути 19033 грн. 36 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04 грудня 2018 року.

Суддя С.Ю. Казак