____________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2/520/6784/18
УХВАЛА

про прийняття справи з іншого суду

03.12.2018 року м. Одеси

Суддя Київського районного суду м. Одеси Літвінова І.А., ознайомившись з матеріалами цивільної № 522/18923/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно, третя особа Одеська міська рада про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2018 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чернявська Л.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно, третя особа Одеська міська рада про визнання права власності на земельну ділянку встановила, що 26 жовтня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно, третя особа Одеська міська рада про визнання права власності на земельну ділянку. Позивачі просять:

1. Рішенням суду визнати за позивачкою право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_1 в дачно-будівельному кооперативі «Знамя», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 який розташований в ДСК «Знамя» та зареєстровати це право у відділі держреєстрації речових прав на нерухоме майно.

2. Після визнання судом права ОСОБА_2 на отримання в приватну власність її земельної ділянки зобов'язати позивачку замовити в спеціально уповноваженому органі (нині ДКС департамент комунальної власності) оформлення необхідних приватизаційних документів на ії земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0648 га по тій же процедурі, яка застосовувалась до ОСОБА_4 та інших громадян України в ред. 25.10.01р. ЗКУ, (згідно рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27.04.2004 року).

3. Поновити процесуальний строк на подання цього позову, оскільки він був порушений з поважних причин, вона дізналась про порушення ОМР своїх прав та законних інтересів тільки 17.07.2018 року, коли виявила в архіві ДКС відсутність будь-яких документів, на підставі яких виносилось рішення сесії ОМР від 30.06.2016 року, тоді зрозуміла, що лише суд може реалізувати її право на приватизацію земельної ділянки.

В силу ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна.

Земельна ділянка НОМЕР_1 в дачно-будівельному кооперативі «Знамя», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, 1 за дислокацією відноситься до Київського району міста Одеси.

Під виключною підсудністю розуміється те, що певна категорія справ за предметом спору може розглядатися лише певним судом, в даному випадку в такій категорії справ правила загальної підсудності застосовуватися не можуть.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, що оскільки наразі відсутні підстави для розгляду даної справи за територіальною підсудністю Приморського суду м. Одеси, справа має бути передана до Київського районного суду міста Одеси для розгляду за загальними правилами територіальної підсудності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 28, 31 ЦПК України, суд вирішив ухвалив цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно, третя особа Одеська міська рада про визнання права власності на земельну ділянку надіслати за підсудністю до Київського районного суду міста Одеса.

Цивільна справа № 522/18923/18 надійшла до Київського районного суду м. Одеси за супровідним листом Приморського районного суду м. Одеси № 2/522/8681/18 від 29.10.2018, зареєстрованим канцелярією Київського районного суду м. Одеси 26.11.2018 за вхід. № 47424/18.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи з єдиним унікальним номером 522/18923/18 між суддями Київського районного суду м. Одеси, головуючим визначено суддю Літвінову І.А., із внесенням інформації до системи автоматизованого розподілу 26.11.2018 року.

Справу передано судді 27.11.2018 року.

При ознайомлені із матеріалами справи встановлено, що позовна заява викладена на російській мові, з чого припускається, що позивачі не врахували втрату чинності на підставі Рішення Конституційного Суду № 2-р/2018 від 28.02.2018 Закону «Про засади державної мовної політики», як такого, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Так, Конституційний Суд України постановив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) Закон України «Про засади державної мовної політики» від 3 липня 2012 року № 5029-VI зі змінами. Суд постановив, що Закон України «Про засади державної мовної політики» від 3 липня 2012 року № 5029-VI зі змінами, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Відповідно втратила чинність й стаття 14 Закону України «Про засади державної мовної політики», якою встановлювалось право суду за згодою сторін здійснювати провадження регіональною мовою (мовами) у межах території, на якій поширена регіональна мова (мови); допускалась подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу, а також без додаткових для цих осіб витрат - надання послуг перекладача з регіональної мови або мови меншини, у разі необхідності, а державою гарантувалась можливість здійснювати судове провадження регіональною мовою (мовами).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 1 листопада 2018 року (справа № 638/17598/17, провадження № 61-26527 св 18) визнав правомірним залишення без руху позовної заяви у зв'язку із невідповідністю вимогам щодо її змісту, в тому числі і викладенням позовної заяви російською мовою.

Так Верховний Суд зазначив, що державною мовою в Україні є українська мова (стаття 10 Конституції України).

Європейський суд з прав людини у рішенні «Менцен проти Латвії (заява № 71074/01) зазначив: «... що свобода використання мови як така не є однією з прав і свобод, які регулюються Конвенцією. Загальновизнаним є те, що не існує жорсткої лінії розмежування мовної політики від сфери, охопленої Конвенцією, а захід, вжитий в рамках такої політики, може стосуватися одного або декількох положень Конвенції. Разом з тим, фактом залишається те, що, за винятком конкретних прав, передбачених статтями 5 § 2 та 6 § 3 (а), (е), Конвенція сама по собі не гарантує права на використання певної мови при комунікації з органами державної влади або право отримувати інформацію вільно обраною мовою. Отже, за умови поваги до прав, захищених Конвенцією, кожна Висока Договірна Сторона має право регулювати та встановлювати зобов'язання щодо використання своєї офіційної мови або мов у документах, що посвідчують особу та інших офіційних документах.

З огляду на викладене, відмова в доступі до правосуддя з підстав невиконання вимог закону щодо викладення позовної заяви державною мовою, не є такою, що несумісна з гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а тому доводи касаційної скарги щодо безпідставності відмови в доступі до правосуддя не заслуговують на увагу.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною першою статті 187 ЦПК України встановлено право суду відкрити провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Зважаючи на наведене, позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно викласти позовну заяву (яка є заявою по суті справи), на державній мові, якою на підставі статті 10 Конституції України є українська мова, з додержанням вимог, встановлених статтями 175 та 177 ЦПК України.

Крім іншого, позивачам необхідно виконати вимоги п. 2, п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, шляхом зазначення у позовній заяві повної адреси (із зазначенням міста та поштових індексів) відповідача та третьої особи; ціни позову у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України.

Також, позивачам пропонується узгодити п. 2 змісту позовних вимог із способами захисту прав або інтересів, передбаченими законом чи договором, або іншими способами захисту прав та інтересів, які не суперечать закону. Є незрозумілим, які позовні вимоги виставляє позивач ОСОБА_1. Позивачам пропонується визначитися, якими діями чи бездіяльністю відповідач Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно порушив їх права та яким чином позивач ОСОБА_1 бажає їх захистити в суді. Також звертається увага позивачів, що в позовній заяві вказується на неправомірні дії Одеської міської ради, яка вказана не відповідачем, а третьою особою, при цьому не зазначено, якими діями чи бездіяльністю відповідач Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно порушив, не визнав чи оспорив права відповідачів.

За правилами пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У позовній заяві ОСОБА_1, ОСОБА_2 не зазначені докази, що підтверджують наступні обставини, на які особисто посилаються позивачі:

-навмисне знищення Одеською міською радою 4-х заяв з додатками, які подавала ОСОБА_2;

-володіння будинком (яким саме ?) з земельною ділянкою, який знаходиться у користуванні позивача на протязі 24 років;

-підстави та час набуття права на володіння будинком і земельною ділянкою;

-приватизація всіма суміжними землекористувачами ділянок в ДБК «Знамя»;

-дані суміжних землекористувачів та членів ДБК «Знамя»;

-невиконання виконавчих документів у цивільній справі № 2-4126/04 з 2004 року по причині небажання боржників розглядати заяву від 02.07.98 р. на сесії ОМР (із визначенням кола боржників);

-укладення двох договорів із «Землевпорядним Центром»;

-знищення боржниками (дані боржників?) 4-х заяв позивача у період з 1998 по 2011 р.р.;

-майбутні наміри чиновників Одеської міської ради знищувати заяви позивача;

-ознайомлення позивача в архіві з приватизаційною справою саме 17.07.18 р.

Позивачам необхідно зазначити докази вищевказаним обставинам та додати докази до позовної заяви, як то вимагається частиною п'ятою статті 177 ЦПК України, за положеннями якої позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Звертається увага позивача на те, що за правилами ч. 2, ч. 8 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про призначення експертизи, витребування доказів тощо. (ч. 3 ст. 177 ЦПК).

Відповідно до положень статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Тобто, на кожному письмовому доказі, доданому у копії до позовної заяви, оригінал якого знаходиться у позивача, повинно бути зазначено «копія відповідає оригіналу», засвідчено підписом із проставленням дати засвідчення. У разі відсутності оригіналів у позивача, зазначається особа, яка є держателем таких оригіналів.

Жоден із доказів, доданих до позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 в копіях не засвідчений у встановленому законом порядку, не зазначено й держателів оригіналів цих доказів, як то вимагається п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

За приписами частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

У зв'язку із наведеним суд не може взяти до уваги й докази, подані позивачами на підтвердження підстав звільнення їх від сплати судового збору.

Позивачі не зазначають чи здійснювались ними заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви (п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК); про наявність доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК)

Позивачам також пропонується надати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачі понісли і які очікують понести у зв'язку із розглядом справи (п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК).

До відома позивачів, - за положеннями статей 133, 134 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 187 ЦПК України встановлено, що суд відкриває провадження у справі в разі відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду (справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини»).

Враховуючи виявлені недоліки при оформлені позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, у відповідності до частини першої статті 185 ЦПК України позовна заява залишається без руху із встановленням позивачам строку усунення недоліків.

Крім того, зважаючи на суть питань, які позивачі зачіпляють у позовній заяві та надані ними пояснення, суддя вважає за необхідне звернути увагу позивачів на наступне.

Згідно з частиною першою статті 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно.

Питання надання безоплатної правової допомоги на сьогодні врегульовано Законом України «Про безоплатну правову допомогу» (далі - Закон), який набрав чинності 9 липня 2011 року.

Так, Законом передбачено надання безоплатної первинної та вторинної правової допомоги.

Безоплатна первинна правова допомога включає такі види правових послуг, як забезпечення доступу до правової інформації; надання консультацій і роз'яснень з правових питань; складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру); надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.

Отримати таку допомогу має право кожен.

Відповідно до Закону надають первинну правову допомогу в межах компетенції міністерства, інші центральні органи виконавчої влади; їх територіальні органи в областях, районах та містах; обласні та районні державні адміністрації; міські державні адміністрації у містах Києві та Севастополі; сільські, селищні та міські ради; обласні та районні ради.

Отримати безоплатну первинну правову допомогу також можна у громадських приймальнях, консультативних пунктах, які діють при місцевих державних адміністраціях; центрах соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, виконавчих органах районних, міських рад; виїзних консультаційних пунктах для надання правової допомоги громадянам віддалених районів сільської місцевості; органах юстиції; центрах правової інформації та консультацій, створених при благодійних фондах, громадських організаціях, а також юридичних клініках, які створюються при юридичних факультетах вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації. Адреси громадських приймальнь з надання правової допомоги малозабезпеченим верствам населення: Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області Адреса: вул. Льва Толстого, 6, м. Одеса, 65023, Україна Єдиний телефонний номер системи безоплатної правової допомоги: 0-800-213103 Електронна адреса: Веб-сайт: http://odesa.legalaid.gov.ua/ua/ Директор: Клішина Світлана Олександрівна. Що стосується безоплатної вторинної правової допомоги, то її, на відміну від первинної, мають право отримувати лише окремі категорії осіб, визначені Законом, з урахуванням двох критеріїв - критерію малозабезпеченості та належності до тих категорій осіб, для яких законами вже закріплено право на безоплатну правову допомогу. Відповідно до критерію малозабезпеченості Закон надає право на безоплатну вторинну правову допомогу особам, середньомісячний сукупний дохід сім'ї яких нижчий суми прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення та інвалідам, які отримують пенсію або допомогу, що призначається замість пенсії, у розмірі менше двох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб. Безоплатну вторинну правову допомогу, що включатиме наступні види правових послуг: захист від обвинувачення, здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами, а також складення документів процесуального характеру, надають утворені за рішенням Міністерства юстиції центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Адреси центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги: Громадська приймальна при головному територіальному управлінні юстиції: м. Одеса, вул. Б. Хмельницького, 34 Контактний телефон: , Графік роботи громадської приймальні: Понеділок - четвер з 10:00 до 17:00, п'ятниця з 10:00 до 16:00. Обідня перерва з 13:00 до14:00
Керуючись ст. ст. 84, 95, ст. ст. 117, 151, ч. 9 ст. 153, 75-177, 183, 185, ч. 2 ст. 261, ст. ст. 272, 353-355 ЦПК України, суд УХВАЛИВ:

Прийняти з Приморського районного суду м. Одеси до свого провадження цивільну справу № 522/18923/18.

Позовну заяву «ОСОБА_1, ОСОБА_2 к ответчику, субъекту властных полномочий Отделу госрегистрации речових прав на недвижимое имущество, 3-е лицо, субъект властных полномочий: одесский горсовет (сокр. ОМР)» - залишити без руху.

Встановити позивачам десятиденній строк усунення недоліків.

Недоліки усунути шляхом приведення змісту та порядку подання позовної заяви у відповідність до вимог, встановлених статтями 175, 177 ЦПК України згідно з мотивувальною частиною цієї ухвали, виклавши заяву на державній мові чи здійснивши її переклад.

Забезпечити позивачам можливість особисто засвідчити копії доданих до позовної заяви письмових доказів в порядку статті 95 ЦПК України безпосередньо у приміщені суду. Покласти обов'язок щодо забезпечення позивачам умов для виконання цього пункту ухвали на секретаря судового засідання Молодова В.С.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати особам, що звернулися із позовною заявою до суду, роз'яснивши, що у випадку виконання ухвали та усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, вона буде вважатись поданою у день первісного її подання до суду. Інакше позовна заява буде вважатися не поданою і повернута позивачеві разом із доданими до неї матеріалами, що не позбавить позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не є окремим об'єктом апеляційного оскарження без постановлення судового рішення.

Ухвала надсилається до Єдиного державного реєстру судових рішень в день її складання. З текстом ухвали можна ознайомитись за веб-адресою: www.reyestr.court.gov.ua.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/fair/sud1512/.

Суддя Літвінова І. А.