Справа № 344/7523/18
Провадження № 2/344/3244/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Татарінової О.А.,

з участю секретаря Бухвак І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 225 грн. 00 коп.

Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву за змістом якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач добровільно сплачує позивачу грошові кошти, які перевищують розмір аліментів, який він зобов»язаний сплачувати на утримання дитини. А тому, вважає, що відповідач фактично відшкодував понесені позивачем додаткові витрати. Крім того зазначила, що позивач не зверталась та не повідомляла відповідача про добровільне відшкодування додаткових витрат, а звернулася до суду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НМ №010905 шлюб між сторонами розірвано 04.07.2006 року, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №460. ( а.с. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-НМ №210963 від шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.4).

В позові Позивач зазначає, що дитина навчається в гімназії №2 м. Івано-Франківська.

Відповідно до договору про надання платних освітніх послуг учням гімназії №2 від 02.09.2016 року додатково з метою розвитку її здібностей надаються додаткові години з англійської та української мов. ( а.с.7).

Відповідно до копій квитанцій на день подання позову фактично завдані витрати на дитину складають 550 грн. ( а.с.6).

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обовязку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом та посилаючись на норми ст. 185 СК України, просить стягнути із відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітньої донбки, які викликані її начанням у розмірі 225 гривень.

Як вбачається з довідки Державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГУ ТУЮ в Івано-Франківській області на виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 800 грн., щомісячно, станом на 01.11.2018 року відповідач має переплату по аліментах у розмірі 800 гривень ( а.с.52).

Крім того, як вбачається з копій квитанцій про сплату аліментів відповідач ОСОБА_2 За період з листопада 2017 року по травень 2018 року сплачував аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гривень ( а.с.15-19).

Суд погоджується із запереченнями представника відповідача та вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки відповідач фактично відшкодував понесені додаткові витрати на утримання дитини.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 185 Сімейного кодексу України, ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Івано-Франківського Апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2018 року