Номер провадження: 22-ц/785/2834/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

ОСОБА_2,

за участю:

секретаря Бєляєвої А.О.,

представників ПАТ «УкрСиббанк»: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8,про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив:

У вересні 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та в обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 17.11.2006 року між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 було укладено договір кредиту № 304 МКФ, відповідно до якого ОСОБА_7 отримав кредит у розмірі 950 000 доларів США, зі сплатою 12,2 % річних, терміном погашення до 17.11.2013 року (далі Кредитний договір).

На виконання своїх зобовязань по погашенню кредиту, між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 в той же день були укладені шість договорів іпотеки, предметом яких є квартири № 2, № 2«а», № 8, № 9, нежитлове приміщення, загальною площею 120,3 кв.м., приміщення підвалу, загальною площею 49,5 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, провулок Маяковського, будинок № 5.

Відповідач ОСОБА_7 свої зобовязання по погашенню кредиту неналежним чином не виконав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_9, ТОВ «Альянс-Жилстрой», ТОВ «Альянс-Висотбуд» на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Кредитним договором № 304 МКФ від 17.11.2006 року у розмірі 749 110,36 доларів США (т.1,а.с.31-34).

Проте рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2011 року не виконано, станом на 21.08.2013 року заборгованість за договором кредиту становить 1 422 400,23 доларів США.

Судом першої інстанції в судовому засіданні від 17.06.2014 року до участі у справі було притягнуто в якості відповідача ОСОБА_5 (т.2, а.с.11).

Позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, визнавши початкову ціну предметів іпотеки для їх подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 304 МКФ від 17.11.2006 року у розмірі 1 422 400,23 доларів США, що еквівалентно 11 369 345,04 грн.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_10 та представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні.

Третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 до суду не зявилась, про причини неявки суд не повідомила.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» було відмовлено (т.2, а.с.58-63).

Однак, рішенням апеляційного суду Одеської області від 19.11.2015 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» було задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2015 року було скасовано, а позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» були задоволені у повному обсязі (т.2, а.с.117-122).

Разом з тим, ухвалою ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12 липня 2017 року рішення апеляційного суду Одеської області від 19.11.2015 року було скасовано, а справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2, а.с.179-182).

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» ставить питання про скасування даного судового рішення із ухваленням нового про задоволення повних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

До суду апеляційної інстанції не зявився відповідач ОСОБА_7, його представник ОСОБА_10, та приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, будучи належним чином неодноразово повідомленими про час і місце судового засідання (т.2, а.с.189, 192, 201, 225, 240, т.3, а.с.13, 25, 38).

Крім того, зі слів представника відповідача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6, строк довіреності, виданої на імя ОСОБА_10 від імені відповідача ОСОБА_7, збіг і ОСОБА_10 більше не представляє інтереси ОСОБА_11, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового засідання (т.3, а.с.65).

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_7 не інтересується про стан відомого йому цивільного провадження по даній справі і не бажає приймати участь в суді апеляційної інстанції, а також те, що дана справа перебуває в провадженні суду значний час, колегія суддів вирішила слухати справу у відсутність відповідача ОСОБА_11 та його колишнього представника ОСОБА_12, за участю представників позивача - ПАТ «УкрСиббанк»: ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу та дали пояснення суду апеляційної інстанції (т.3, а.с.30-31, 78-80), а також за участю представника відповідача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із необгрунтованості позовних вимог, з посиланням на те, що оскільки нерухоме майно, яке є предметом іпотеки та належало відповідачу ОСОБА_7, було відчужено ліквідатором шляхом проведення відкритих торгів у процесі проведення ліквідаційної процедури на підставі чинної на той час Постанови Господарського суду та в порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому іпотека у спірних правовідносинах припинилася, у звязку з чим відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин Закону України «Про іпотеку», в частині права іпотекодержателя ПАТ «УкрСиббанк» вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 17.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_7 було укладено Кредитний договір № 304 МКФ (номер в обліковій системі банку 0), згідно умов якого ОСОБА_7 отримав кредит в сумі 950000,00 доларів США, зі сплатою 12,2 % річних, з терміном погашення - до 21.08.2013 року (т.1, а.с.23-28).

На забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_7 зобов'язань за вищевказаним Кредитним договором кредиту № 304 МКФ між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 в той же день були укладені шість іпотечних договорів, а саме :

- іпотечний договір від 17.11.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_7 передав в іпотеку АТ «УкрСиббанк» квартиру, загальною площею 130,5 кв. м.. що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Зазначений договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстровано в реєстрі за № 4601 (а.с. 35-37);

- іпотечний договір від 17.11.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_7 передав в іпотеку АТ «УкрСиббанк» квартиру, загальною площею 168,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2. Зазначений договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстровано в реєстрі за № 4619 (а.с. 38-40);

- іпотечний договір від 17.11.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_7 передав в іпотеку квартиру, загальною площею 35,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 А. Зазначений договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстровано в реєстрі за № 4607 (а.с. 41-43);

- іпотечний договір від 17.11.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_7 передав в іпотеку квартиру, загальною площею 63,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3. Зазначений договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстровано в реєстрі за № 4625 (а.с. 44-46);

- іпотечний договір від 17.11.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_7 передав в іпотеку нежиле підвальне приміщення, загальною площею 120,3 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, провулок Маяковського, 5. Зазначений договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстровано в реєстрі за № 4631 (а.с. 47-49);

- іпотечний договір від 17.11.2006 р., відповідно до якого ОСОБА_7 передав в іпотеку приміщення підвалу, загальною площею 49,5 кв.м., яке розташовано за адресою: м. Одеса, провулок Маяковського, 5. Зазначений договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстровано в реєстрі за № 4613 (а.с. 50-52).

Однак, в подальшому свої зобовязання по погашенню кредиту відповідач ОСОБА_7 виконував неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2011 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та поручителів: ОСОБА_9 і ТОВ «Альянс-Жилстрой», ТОВ «Альянс-Висотбуд» на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту № 304 МКФ від 17.11.2006 року у розмірі 749 110,36 доларів США (т.1, а.с. 31-34).

Однак, вищевказане рішення Київського районного суду м.Одеси від 15.02.2011 року не виконано, у звязку з чим станом на 21.08.2013 року заборгованість за договором кредиту становить 1 422 400,23 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості, який узгоджується з умовами договору кредиту та не спростований відповідачами (т.1 а.с.9-22).

Постановою Господарського суду Одеської області по справі №21/17-5170-11 від 14.02.2012 року фізичну особу-підприємця відповідача ОСОБА_7 було визнано банкрутом, відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру, передбачену ст.ст. 22-26, 29-34, 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_14 (т.1, а.с.53).

Крім того, ухвалою Господарського суду Одеської області по справі № 21/17-5170-2011 від 21.06.2012 року було затверджено реєстр вимог кредиторів до ФОП ОСОБА_7 на загальну суму 218 500 749,10 грн., у тому числі грошові вимоги ПАТ «УкрСиббанк» на загальну суму 15 137 041,57 грн. (т.1, а.с.55).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.06.2012 року скасовано обтяження нерухомого майна ОСОБА_7 (т.1, а.с. 59-64).

16.08.2012 року у рамках ліквідаційної процедури відбувся аукціон з продажу майна банкрота ОСОБА_7, згідно договорів купівлі-продажу від 17.08.2012 року, які були укладені між ТОВ «Еквенто» та ліквідатором ОСОБА_14В, що діяв в інтересах банкрота фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, а саме всього вищевказаного нерухомого майна, яке належало на праві приватної власності ОСОБА_7, та які ним були передані в іпотеку.

В подальшому, вищевказане спірне нерухоме майно було придбано відповідачем ОСОБА_5 та зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1, а.с.209-239).

Разом з тим, постановою Вищого господарського суду України від 25.12.2012 року постанову господарського суду Одеської області від 14.02.2012 року про визнання банкрутом фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 було скасовано, провадження у справі припинено (т.1, а.с. 65-68).

Вирішуючи даний спір, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку», відповідно о ст. 3 якого іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ч.1 ст. 33 та ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Аналогічні вимоги містяться в п.4 вищевказаних Іпотечних договорів, укладених між Банком та відповідачем ОСОБА_7

У відповідності до ст. ч.1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» в силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

За змістом ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором, у тому обсязі і на тих же умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5.

Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для припинення іпотеки. Продаж предмету іпотеки в процедурі банкрутства не є підставою для припинення договорів іпотеки.

Крім того, слід зазначити, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що статтями 3, 17 Закону України «Про іпотеку» визначено похідний характер іпотеки від основного зобов'язання і вона є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення дії іпотечного договору. За змістом статті 23 цього Закону іпотека є дійсною для набувача нерухомого майна, навіть якщо він не знає про таке обтяження іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття права власності на предмет іпотеки. Спірні квартири та нежитлові приміщення були продані без згоди іпотекодержателя. На день розгляду справи заборгованість за кредитним договором не погашена, тому вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими.

Суд першої інстанції помилково виходив із того, що на час звернення Банком до суду іпотека припинена та правових підстав для звернення стягнення на іпотечне майно Банк не набув.

Крім того, колегія суддів зазначає, що правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Аналогічні положення містяться й у ч. 2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою взаємні права й обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Крім того, державна реєстрація іпотек на час виникнення спірних правовідносин регулювалася Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 (утратив чинність 01 січня 2013 року), та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (утратив чинність 01 січня 2016 року).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься відповідний запис.

Пунктами 74, 75 Порядку держаної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

З огляду на вкладене, у разі скасування судового рішення (у даному випадку постанови господарського суду Одеської області від 14 лютого 2012 року), на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Тобто, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-2026цс15.

З підстав викладеного, ухвалення судом рішення про визнання боржника банкрутом та скасування всіх обмежень щодо майна такого боржника, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права й обовязки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Така правова позиція висловлена також в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року, якою рішення апеляційного суду Одеської області від 19.11.2015 року було скасовано, а справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2, а.с.179-182).

При цьому суд касаційної інстанції у вказаній ухвалі вказав, що апеляційний суд, звертаючи стягнення на предмет іпотеки, правильно застосував до спірних правовідносин положення статті 23 Закону України «Про іпотеку».

Однак, в цій же ухвалі було вказано, що вказане судове рішення не може вважатися повністю правильним та обґрунтованим, виходячи з того, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обовязково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Вказана правова позиція висловлена також у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2654цс16.

Суд касаційної інстанції вказав, що апеляційний суд, ухваливши рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації з прилюдних торгів за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, порушивши вимоги статті 39 Закону України «Про іпотеку», не зазначив у рішенні необхідної складової, передбаченої цією нормою, зокрема початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 цього Закону.

Посилання апеляційного суду в резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмета іпотеки незалежним експертом суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», зазначення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, визначеної за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону, означає встановлення її в грошовому вираженні.

Зазначені обставини стали підставою для скасування попереднього рішення апеляційного суду Одеської області від 19.11.2015 року, яким апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» було задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2015 року було скасовано, а позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» були задоволені у повному обсязі (т.2, а.с.117-122).

В ході нового розгляду справи, позивачем ПАТ «УкрСиббанк» були надані Звіти про ринкову вартість предметів іпотеки, станом на 26 березня 2018 року, якими є 6 обєктів нерухомості (т.3, а.с.35), а саме:

- квартира № 2, загальною площею 63,2 кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, провулок Маяковського, 5, належна ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 17.08.2012 року № 2304, ринкова вартість - 1 611 410 грн.;

- квартира № 2 «а», загальною площею 35,0 кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, провулок Маяковського, 5, належна ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 17.08.2012 року № 2299, ринкова вартість 928 095 грн.;

- квартира № 8, загальною площею 130,5 кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, провулок Маяковського, 5, належна ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу, № 2294 від 17.08.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 17.08.2012 року № 2294, ринкова вартість 3 160 971 грн.;

- квартира № 9, загальною площею 168,7 кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, провулок Маяковського, 5, належна ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 17.08.2012 року р.№ 2289, ринкова вартість 4 215 307 грн.;

- нежитлове приміщення, загальною площею 120,3 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, провулок Маяковського, 5, належне ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 17.08.2012 року № 2309, ринкова вартість 872 416 грн.;

- приміщення підвалу, загальною площею 49,5 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, провулок Маяковського, 5, ринкова вартість 358 974 грн.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ПАТ «УкрСиббанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне вказати вищевказану реальну ринкову вартість предметів іпотеки в якості початкової ціни для здійснення їх реалізації з прилюдних торгів.

Що стосується доводів представника відповідача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про те, що суд був зобовязаний надіслати Звіти про оцінку 6 обєктів нерухомості - предметів іпотеки учасникам справи, то вони є безпідставними, оскільки вказані Звіти перебувають в матеріалах справи з 03.04.2018 року (т.3, а.с.35), а тому кожен із учасників справи не був позбавлений можливості з ними ознайомитися і зняти необхідні копії, рівно як і інших доказів, які маються в матеріалах справи.

Що стосується доводів представника відповідача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 стосовно того, що після здійснення продажу предметів іпотеки з публічних торгів від імені їх власника ОСОБА_7 на імя ТОВ «Еквенто» 16.08.2012 року, у рамках ліквідаційної процедури, на аукціоні з продажу майна банкрота ОСОБА_7, згідно договорів купівлі-продажу від 17.08.2012 року, які були укладені між ТОВ «Еквенто» та ліквідатором ОСОБА_14,ПАТ «УкрСиббанк» отримав грошові кошти від реалізованого майна, а тому його позовні вимоги є безпідставними, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з Довідки ПАТ «УкрСиббанк», вих. № 23-1-03/24242 від 08.06.2018 року, за період з 11.09.2008 року по 08.06.2018 року в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором грошові кошти не надходили, у тому числі від продажу заставного майна боржника по справі № 21/17-5170-11 від 14.02.2012 року (т.3, а.с.97).

Крім того, із листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_15 також слідує, що грошові кошти після реалізації нерухомого іпотечного майна ПАТ «УкрСиббанк» не спрямовувались (т.3, а.с.130).

Таким чином, ПАТ «УкрСиббанк» не отримав грошових коштів від продажу іпотечного майна на публічних торгах, які були здійснені від імені їх власника ОСОБА_7 на імя ТОВ «Еквенто» 16.08.2012 року, у рамках ліквідаційної процедури, на аукціоні з продажу майна банкрота ОСОБА_7, згідно договорів купівлі-продажу від 17.08.2012 року, які були укладені між ТОВ «Еквенто» та ліквідатором ОСОБА_14

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У звязку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задовольнити частково, рішенняПриморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2015 року скасувати і хвалити у справі нове судове рішення, яким позов ПАТ «УкрСиббанк» задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 304 МКФ від 17.11.2006 року у розмірі 1 422 400,23 доларів США, що еквівалентно 11 369 245,04 грн., що складається з заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 676230,51 доларів США, що еквівалентно 5405110,47 грн.; заборгованості за процентами у розмірі 586875,99 доларів США, що еквівалентно 4690899,79 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 84561,50 доларів США, що еквівалентно 675 900,06 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам у розмірі 74732,23 доларів США, що еквівалентно 597334,72 грн., звернути стягнення на предмети іпотеки, у кількості 6 обєктів нерухомого майна, які вказані вище.

Звернення стягнення здійснити шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з визначенням вищевказаної початкової ціни кожного із предметів іпотеки для їх подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частках на користь Банку підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3441 грн., сплачений Банком при зверненні до суду з позовом та у розмірі 4019 грн. 40 коп., сплачений Банком при подачі апеляційної скарги, а всього у розмірі по 3730,20 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

РішенняПриморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2015 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 304 МКФ від 17.11.2006 року у розмірі 1 422 400,23 доларів США (один мільйон чотириста двадцять дві тисячі чотириста доларів, 23 цента США), що еквівалентно 11 369 245,04 грн. (11 мільйонів триста шістдесят девять тисяч двісті сорок пять гривень 04 копійки), що складається з заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 676230,51 доларів США (шістсот сімдесят шість тисяч двісті тридцять доларів 51 цент США), що еквівалентно 5405110,47 грн. (пять мільйонів чотириста пять тисяч сто десять гривень 47 копійок); заборгованості за процентами у розмірі 586875,99 доларів США (пятсот вісімдесят шість тисяч вісімсот сімдесят пять доларів 99 центів США), що еквівалентно 4690899,79 грн. (чотири мільйони шістсот девяносто тисяч вісімсот девяносто девять гривень 79 копійок); пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 84561,50 доларів США (вісімдесят чотири тисячі пятсот шістдесят один долар 50 центів США), що еквівалентно 675 900,06 грн. (шістсот сімдесят пять тисяч девятсот гривень 06 копійок); пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам у розмірі 74732,23 доларів США (сімдесят чотири тисячі сімсот тридцять два долара 23 цента США), що еквівалентно 597334,72 грн. (пятсот девяносто сім тисяч триста тридцять чотири гривні 72 копійки), звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме:

-квартиру № 2, загальною площею 63,2 кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, провулок Маяковського, 5, належну ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 17.08.2012 року № 2304, за початковою ціною 1 611 410 грн. (один мільйон шістсот одинадцять тисяч чотириста десять гривень);

- квартиру № 2 «а», загальною площею 35,0 кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, провулок Маяковського, 5, належну ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 17.08.2012 року № 2299, за початковою ціною 928 095 грн. (девятсот двадцять вісім тисяч девяносто пять гривень);

- квартиру № 8, загальною площею 130,5 кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, провулок Маяковського, 5, належну ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу, № 2294 від 17.08.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 17.08.2012 року № 2294, за початковою ціною 3 160 971 грн. (три мільйони сто шістдесят тисяч девятсот сімдесят одна гривня);

-квартиру № 9, загальною площею 168,7 кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, провулок Маяковського, 5, належну ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 17.08.2012 року р.№ 2289, за початковою ціною 4 215 307 грн. (чотири мільйони двісті пятнадцять тисяч триста сім гривень);

-нежитлове приміщення, загальною площею 120,3 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, провулок Маяковського, 5, належне ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 17.08.2012 року № 2309, за початковою ціною 872 416 грн. (вісімсот сімдесят дві тисячі чотириста шістнадцять гривень);

- приміщення підвалу , загальною площею 49,5 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, провулок Маяковського, 5, за початковою ціною 358 974 грн. (триста пятдесят вісім тисяч девятсот сімдесят чотири гривні).

Звернення стягнення здійснити шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з визначенням вищевказаної початкової ціни кожного із предметів іпотеки для їх подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати у розмірі 3730,20 грн. (три тисячі сімсот тридцять гривень 20 коп.).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати у розмірі 3730,20 грн. (три тисячі сімсот тридцять гривень 20 коп.).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.06.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_16

ОСОБА_2