Постанова

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 760/14510/16-ц

провадження № 61-34828св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Кравець В. А., Лапчевської О. Ф., Мазурик О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» (далі - НТУ «КПІ») про скасування наказу про анулювання, зарахування та відрахування з вищого навчального закладу, поновлення навчання у навчальному закладі.

Вимоги обґрунтовував тим, що у 2015 році після отримання повної загальної освіти він пройшов зовнішнє незалежне оцінювання (далі - ЗНО), за результатами якого його конкурсний бал за державним замовленням на факультет інформатики та обчислювальної техніки НТУ «КПІ», напрям підготовки - 6.050102 «Комп'ютерна інженерія», складав: українська мова та література - 176,5, математика (базовий рівень) - 189,5, математика (поглиблений рівень) - 179,5, фізика - 156, англійська мова - 140.

У подальшому він подав заяву про участь у конкурсному відборі до вищого навчального закладу - НТУ «КПІ».

Жодних зауважень університету до документів, поданих ним при вступі, не було.

За наслідками прийнятого приймальною комісією рішення ректором було видано наказ від 11 серпня 2015 року № 1783-с про зарахування його з 01 вересня 2015 року студентом першого курсу за державним замовленням, факультет інформатики та обчислювальної техніки, форма навчання - денна, напрям підготовки 6.050102 - комп'ютерна інженерія (пункт 75 наказу).

Однак у липні 2016 року його було відраховано наказом університету в зв'язку з поданням недостовірних даних про проходження ЗНО.

Підставою для прийняття такого рішення став лист Генеральної прокуратури України від 14 липня 2016 року № 21/2-18310-15 та письмове підтвердження директора Українського центру оцінювання якості освіти (далі - УЦОЯО) про недостовірність інформації, поданої ОСОБА_3

Вважаючи таке відрахування незаконним, позивач просив скасувати наказ ректора НТУ «КПІ» від 22 липня 2016 року № 2512-с «Про анулювання зарахування та відрахування» в частині анулювання зарахування його на навчання та відрахування його з навчання; поновити його на навчанні у НТУ «КПІ» на 2-му курсі факультету інформатики та обчислювальної техніки, група ІО-54 ОКР «Бакалавр», напрям підготовки 6.050102 «Комп'ютерна інженерія», навчання за державним замовленням, з 01 вересня 2016 року.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 16 травня 2017 року у складі судді Кицюк В. С. позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ НТУ «КПІ» від 22 липня 2016 року № 2512-с в частині «§ 3 анулювати пункт 75 наказу № 1783-с від 11 серпня 2015 року «Про зарахування» щодо зарахування ОСОБА_3, відрахувати з університету ОСОБА_3, студента 2-го курсу факультету інформатики та обчислювальноїтехніки, гр. ІО-54, ОКР «Бакалавр», напрям підготовки 6.050102 «Комп'ютерна інженерія», навчання за державним замовленням, у зв'язку з поданням недостовірних даних про проходження зовнішнього незалежного оцінювання».

Поновлено ОСОБА_3 до складу студентів на навчанні у НТУ «КПІ».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд зробив висновок про те, що відрахування позивача з університету було незаконним.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Кравець В. А., Лапчевської О. Ф., Мазурик О. Ф., рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 16 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Суд мотивував рішення недоведеністю позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Зазначає, що апеляційний суд безпідставно відхилив його доводи про неможливість відрахування у зв'язку з поданням недостовірних відомостей при проходженні ЗНО, оскільки під час вступу до НТУ «КПІ» приймальна комісія вважала всі подані ним документи належним чином оформленими без будь-яких зауважень. Вважає неправомірним таке відрахування після переведення його на 2-ий курс навчання.

Від НТУ «КПІ» та Генеральної прокуратури України надійшли заперечення, у яких їхні представники, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просять залишити без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_3

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Суди встановили, що ОСОБА_3 у 2015 році здобув повну загальну середню освіту, після чого пройшов ЗНО, за результатами якого його конкурсний бал за державним замовленням на факультет інформатики та обчислювальної техніки НТУ «КПІ», напрям підготовки 6.050102 «Комп'ютерна інженерія», складав: українська мова та література - 176,5, математика (базовий рівень) - 189,5, математика (поглиблений рівень) - 179,5, фізика - 156, англійська мова - 140.

11 серпня 2015 року ОСОБА_3 на підставі Правил прийому до вищого навчального закладу НТУ «КПІ» у 2015 році та рішення приймальної комісії від 10 серпня 2015 року був зарахований з 01 вересня 2015 студентом першого курсу денної форми навчання за напрямом 6.050102 комп'ютерна інженерія за державним замовленням, про що ректором було видано відповідний наказ № 1783-с (пункт 75).

Протягом навчального року позивач склав літню екзаменаційну сесію 2015-2016 років, за результатами якої згідно з наказом ректора від 04 липня 2016 року № 2287-с був переведений з першого на другий курс.

Наказом НТУ «КПІ» від 22 липня 2016 року № 2512-с пункт 75 наказу № 1783-с від 11 серпня 2015 року про зарахування студента Сук В. М. був анульований, а сам студент відрахований у зв'язку з поданням недостовірних даних про проходження ЗНО.

Підставою для видачі вищезазначеного наказу був лист Генеральної прокуратури України від 14 липня 2016 року № 21/2-18310-15, у якому вказано, що у кримінальному провадженні отримано письмові підтвердження директора УЦОЯО про недостовірність інформації, поданої у 2015 році ОСОБА_3 для зарахування на навчання до НТУ «КПІ».

Вважаючи відрахування незаконним, позивач подав до суду даний позов.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що чинним законодавством України не передбачені наведені в наказі № 2512-с підстави для відрахування здобувача вищої освіти.

Суд зазначив, що повноваження щодо анулювання наказу про зарахування існують виключно під час вступу особи до навчального закладу та виключно у випадку, коли здобувач фактично не приступив до навчання, а право на відрахування у навчального закладу виникає лише в разі встановлення умисної протиправної поведінки вступника, що полягала у свідомому поданні ним недостовірних даних про проходження ЗНО. Відомості про анулювання результатів ЗНО позивача відсутні, що свідчить про чинність сертифікату ЗНО й обов'язковість для врахування закладом освіти.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд зробив висновок про те, що підставою для анулювання наказу про зарахування було подання ОСОБА_3 недостовірних даних - сертифікату ЗНО, з балами, які ним не отримувались при проходженні незалежного оцінювання, що підтверджується відповідними доказами у матеріалах справи, тому відрахування його з університету було правомірним.

Однак із висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про вищу освіту» підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: 1) завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; 2) власне бажання; 3) переведення до іншого навчального закладу; 4) невиконання навчального плану; 5) порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; 6) інші випадки, передбачені законом.

Згідно з пунктом 14 Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 15 липня 1996 року № 245, студент може бути відрахований з вищого закладу освіти: за власним бажанням; у зв'язку з переведенням до іншого вищого закладу освіти; за станом здоров'я на підставі висновку ЛКК; за академічну неуспішність; за порушення навчальної дисципліни і правил внутрішнього розпорядку вищого закладу освіти.

Відповідно до пункту 12 розділу VI Умов прийому на навчання до вищих навчальних закладів України в 2015 році, затверджених наказом МОН України від 15 жовтня 2014 року № 1172 (далі - Умови), приймальна комісія здійснює перевірку достовірності даних, поданих вступником для участі у конкурсному відборі, за допомогою Єдиної бази. Письмове підтвердження адміністратора (розпорядника) Єдиної бази або директора УЦОЯО про недостовірність інформації, поданої вступником до вищого навчального закладу, є підставою для відмови в участі у конкурсному відборі та зарахуванні на навчання (анулювання наказу про зарахування). Приймальна комісія здійснює перевірку середнього бала документа про освіту (обчислює в разі відсутності), затверджує її своїм рішенням і вносить інформацію про середній бал документа про освіту до Єдиної бази.

Пунктом 5 розділу XXІ Умов передбачено, що подання вступником недостовірних персональних даних, недостовірних відомостей про наявність права на зарахування поза конкурсом, права на першочергове зарахування, права на зарахування за співбесідою, про здобуту раніше освіту, про участь олімпіадах та конкурсах-захистах Малої академії наук України, про проходження зовнішнього незалежного оцінювання є підставою для відрахування студента.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про те, що повноваження на анулювання наказу про зарахування існують виключно під час вступу особи до навчального закладу, а сам пункт 12 розділу VI Умов, на який міститься посилання у листі Генеральної прокуратури України, регулює питання щодо перевірки прийомною комісією тільки під час подання документів для участі у конкурсному відборі, тобто фактично до того моменту, поки особа не приступила до навчання, тоді як позивача було відраховано після переведення на другий курс.

Право на відрахування у навчального закладу на підставі пункту 5 розділу XХI Умов виникає лише у випадку встановлення умисної протиправної поведінки вступника, що полягала у свідомому поданні ним недостовірних даних про проходження ЗНО.

Аналіз пункту 5 розділу XХI Умов дає можливість зробити висновок про те, що рішення приймальної комісії про зарахування вступника може бути скасоване у разі виявлення порушень законодавства з боку вступника, а саме: подання недостовірних персональних даних та встановлення його умислу на використання такої недостовірної інформації.

Позивачем при подачі документів для вступу до вищого навчального закладу було подано відомості про результати ЗНО, які відповідали даним, що містилися в Єдиній базі, а подані ним відомості були об'єктом перевірки приймальної комісії ВНЗ, якою жодних порушень виявлено не було.

Відповідач не спростував тієї обставини, що рішення комісії про внесення змін до результатів ЗНО позивача не приймалося і такі зміни не здійснювалися, результати ЗНО стосовно позивача не анульовувалися.

Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча перше речення статті 2 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передусім закріплює доступ до початкового і середньої освіти, не існує непереборного поділу між вищою освітою та іншими рівнями освіти. Хоча дана стаття не покладає на держави-учасниці зобов'язання по створенню інститутів вищої освіти, будь-яка держава, що створює їх, зобов'язана забезпечити ефективне право на доступ до таких інститутів (Leyla Sahin v. Turkey, № 44774/98, § 136, 137, ЄСПЛ, від 10 листопада 2005 року).

Ураховуючи те, що повноваження на анулювання наказу про зарахування існують виключно під час вступу особи до навчального закладу та виключно у випадку, коли здобувач фактично не приступив до навчання, а право на відрахування у навчального закладу виникає лише у випадку встановлення умисної протиправної поведінки вступника, що полягала у свідомому поданні ним недостовірних даних про проходження ЗНО, а також те, що відомості про анулювання результатів ЗНО ОСОБА_3 відсутні, що свідчить про чинність сертифікату ЗНО й обов'язковість для врахування закладом освіти, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання незаконним та скасування наказу ректора НТУУ «КПІ» від 22 липня 2016 року № 2512-с та поновлення ОСОБА_3 до складу студентів на навчанні у НТУ «КПІ».

Під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Оскільки апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 413, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року скасувати.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 16 травня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель
В. І. Крат
В. П. Курило