КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/3373/2018 Головуючий в суді 1 інстанції - Піхур О.В.
Унікальний №2-7811/11 Суддя-доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року за заявою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, заінтересована особа: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скульська Тетяна Анатоліївна, про звернення стягнення на кошти належні боржникові від інших осіб,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в особі державного виконавця Байрамова Талята Рефатовича звернувся до суду з заявою про звернення стягнення на кошти належні боржникові від інших осіб, відповідно до якої просить дозволити звернути стягнення на кошти у розмірі 950 500 грн., що знаходяться на рахунку приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни, р/р НОМЕР_2 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, та були внесені на указаний рахунок ОСОБА_6, як учасником ТОВ «Женева», для погашення заборгованості зазначеного товариства перед ОСОБА_5.

Вимоги заяви державний виконавець обґрунтовував тим, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2012 року задоволено частково позов ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_8 та стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість за рамковою угодою від 29 квітня 2008 року та договором про надання траншу, яка складається з: 912628,67 грн. боргу по капіталу, 5959,15 грн., боргу по процентах по графіку, 65609,49 грн. боргу по процентах за фактичне користування кредитом, 33092,24 грн. пені з кожного.

21.12.2012 року на виконання указаного рішення суду видано виконавчий лист про стягнення боргу в сумі 912628,67 грн. з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПроКредит Банк». 12.11.2013 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40672820 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

В ході примусового виконання зазначеного виконавчого листа, державним виконавцем виявлено, що ОСОБА_6, як учасником ТОВ «Женева», для погашення заборгованості зазначеного товариства перед ОСОБА_5 внесено на депозитний рахунок нотаріуса грошові кошти у загальному розмірі 950 500 грн.

Враховуючи, що зазначені кошти перебувають на рахунку третьої особи(нотаріуса) та належать боржникові у виконавчому провадженні, однак фактично не були отримані останнім, державний виконавець звернувся до суду з заявою про звернення стягнення на указані кошти.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством питання звернення стягнення на майно боржника, що належить останньому від інших осіб, врегульовано у позасудовий спосіб.

В поданій апеляційній скарзі представник стягувача просить скасувати зазначену ухвалу, як постановлену з порушенням норм матеріального і процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою вимоги заяви державного виконавця задовольнити, дозволивши заявникові звернути стягнення на грошові кошти боржника у загальному розмірі 1 119 258,5 грн. Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не враховано положення ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої звернення стягнення на грошові кошти, які належать боржникові від інших осіб та перебувають на рахунках у банках або фінансових установах, здійснюється на підставі ухвали суду.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2012 року задоволено частково позов ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_8 та стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість за рамковою угодою від 29 квітня 2008 року та договором про надання траншу, яка складається з: 912628,67 грн. боргу по капіталу, 5959,15 грн., боргу по процентах по графіку, 65609,49 грн. боргу по процентах за фактичне користування кредитом, 33092,24 грн. пені з кожного.

21.12.2012 року на виконання указаного рішення суду видано виконавчий лист про стягнення боргу в сумі 912628,67 грн. з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПроКредит Банк». 12.11.2013 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40672820 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Постановою Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління у м. Києві від 24.01.2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржникові.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.11.2017 року задоволено заяву ПАТ «ПроКредит Банк» та замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача з ПАТ «ПроКредит Банк» на ОСОБА_4.

Крім того, судом також встановлено, що постановою Господарського суду міста Києва від 21.11.2013 року боржника ТОВ «Женева» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора.

На виконання ухвали попереднього судового засідання Господарського суду міста Києва від 15.01.2013 року, ОСОБА_6, як учасником ТОВ «Женева», для погашення заборгованості зазначеного товариства перед ОСОБА_5 на рахунок приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни, р/р НОМЕР_2 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, були внесені грошові кошти у загальному розмірі 1 593 176 грн., що підтверджується наданими копіями квитанцій №2 від 13.04.2018 року, №4 від 11.05.2018 року, №5 від 27.06.2018 року /а.с. 44-46/.

Державним виконавцем було винесено постанову від 16.04.2018 року ВП №40672820 про арешт коштів боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів - 1 119 258,5 грн., що знаходяться на депозитному рахунку приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни, яку 16.04.2018р. було направлено для виконання нотаріусу, яка в своєму листі від 20.04.2018 року підтвердила отримання постанови про накладення арешту на кошти ОСОБА_5.

Відмовляючи у задоволенні заяви державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством не передбачений дозвіл суду на звернення державним виконавцем стягнення на грошові кошти боржника, що належать йому від інших осіб.

Проте, колегія суддів з таким висновком погодитися не може, з огляду на наступне.

Так, згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»(далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 53 Закону, виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

За змістом ч. 3 ст. 53 Закону, готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 53 Закону, на належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Судом об'єктивно встановлено, що на рахунку приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської ТетяниАнатоліївни перебувають грошові кошти у загальному розмірі 1 593 176 грн., та які належать боржникові - ОСОБА_5 від ОСОБА_6, як учасника ТОВ «Женева».

Зазначені кошти згідно листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни від 07.08.2018 року /а.с. 68/ дійсно знаходяться на р/р НОМЕР_2 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, та не отримувалися ОСОБА_5.

Таким чином, враховуючи, що указані грошові кошти перебувають на банківському рахунку третьої особи(нотаріуса) та фактично не отримувалися їх власником, в силу положень ч. 4 ст. 53 Закону, звернення стягнення на зазначені кошти може бути здійснене виключно на підставі ухвали суду.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції, як постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

При цьому, колегія суддів вважає за можливе задовольнити заяву в редакції від 11.06.2018 року, оскільки уточнена заява від 01.08.2018 року зі збільшенням суми, на яку заявник просив звернути стягнення, з 950 500 грн. до 1 119 258,5 грн. /а.с. 40/, за змістом листа суду першої інстанції та журналу судового засідання від 08.08.2018 року /а.с. 73, 76-77/ не була прийнята судом до розгляду.

Судом першої інстанції надавався строк державному виконавцю для виконання вимог процесуального законодавства в частині направлення копій заяви з доданими документами іншим учасникам процесу, однак з матеріалів справи слідує, що заявником вимога суду не виконана, а в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції розглядалася заява у первісній редакції.

Згідно ч. 6 ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, Шевченківському районному відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві слід надати дозвіл звернути стягнення на грошові кошти, що належать боржникові у виконавчому провадженні, однак перебувають на рахунку приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської ТетяниАнатоліївни, у загальному розмірі 950 500 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.374,376 ЦПК України, ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_4, задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року та постановити нову ухвалу наступного змісту.

Заяву Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві задовольнити.

Дозволити Шевченківському районному відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві звернути стягнення на кошти у розмірі 950 500 грн.(дев'ятсот п'ятдесят тисяч п'ятсот гривень), що знаходяться на рахунку приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни, р/р НОМЕР_2 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, та належать боржнику ОСОБА_5(04107, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 29 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді