КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/2053/2018 Доповідач 2 інстанція - Кулішенко Ю.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 листопада 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Олійника В.І.

за участю секретаря: Зубленка Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4, Служби автомобільних доріг у Київській області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Служби автомобільних доріг у Київській області, третя особа: Дочірнє підприємство «Київське дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України», ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивачі ОСОБА_3, та ОСОБА_4 звернулись до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що 27 липня 2017 року о 17 год. 29 хв., на а/д Р-04 Фастів-Біла Церква 98+300м., на автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 із смуги відведення дороги впало дерево, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля ОСОБА_3 завдано майнову шкоду. 30.08.2017 року постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області посадову особу «Білоцерківське ДЕУ» ОСОБА_5, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 визначено у розмірі 166 158,40 грн., що підтверджується звітом.

Уточнивши позовні вимоги позивачі просили суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 166 158,40 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн., суму вартості проведеного експертного дослідження у розмірі 1500,00 грн., витрати пов'язані з надсиланням телеграми відповідачу про проведення експертизи у розмірі 181,96 грн., витрати пов'язані з поїздкою до суду у розмірі 790,00 грн. Крім того, просили суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн., витрати пов'язані з лікуванням після аварії у розмірі 2313,51 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто із Служби автомобільних доріг у Київській області (, адреса: 03680, м. Київ, вул. Народного ополчення, 11-А) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2, РНОКПП: НОМЕР_3, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 матеріальну шкоду у розмірі 166 158,40 грн., суму вартості проведеного експертного дослідження у розмірі 1500,00 грн., а разом 167 658,40 грн. та 1676,58 грн. судового збору, а разом 169 334,98 грн.

В задоволені іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу та просили суд скасувати рішення в частині відмови в задоволені позову та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позову. В іншій частині залишити рішення без змін.

В обґрунтування скарги зазначають, що судом безпідставно відмовлено в задоволені позову в частині стягнення моральної шкоди. ОСОБА_3 зазначає, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральної шкоди, ціна якої враховує усі страждання, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на здоров'я, а також моральних страждань пов'язаних з дорожньо - транспортною пригодою. ОСОБА_4 зазначає, що його моральні страждання пов'язані з пошкодженням автомобіля не з його вини, душевними хвилюваннями, іншими стражданнями пов'язаними із захистом своїх порушених прав.

Не погоджуючись з вказаним рішенням служба автомобільних доріг у Київській області подала апеляційну скаргу та просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову. В обґрунтування скарги зазначає, що Служба автомобільних доріг у Київській області є неналежним відповідачем по справі, оскільки відповідальність за неналежне виконання робіт з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення загального користування у Київській області за договором № 51д-17 від 13 лютого 2017 року покладається на Дочірнє підприємство «Київське дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія України». Також зазначає, що шкода спричинена позивачу не з вини відповідача, тому підстави для юридичної відповідальності відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно, ст. 357 ЦПК України, в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав:

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів чинних на час вчинення окремих процесуальних дій , розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що 27 липня 2017 року о 17 год. 29 хв., на а/д Р-04 Фастів-Біла Церква 98+300м., на автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 із смуги відведення дороги впало дерево, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля ОСОБА_3 завдано майнову шкоду.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2017 року посадову особу «Білоцерківське ДЕУ» ОСОБА_5, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.

02.10.2017 року постановою Апеляційного суду Київської області постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 визначено у розмірі 166 158,40 грн., що підтверджується звітом.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що на Службу автомобільних доріг у Київській області, як власника дорожніх об'єктів або уповноважених нею органів, дорожньо-експлуатаційних організацій покладено обов'язок, відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки.

В вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, (правонаступником якого є відповідно до Указу Президента України № 456/2011 «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України» Державне агентство автомобільних доріг України), що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Згідно із п. 10 ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги» органом управління є орган, призначений для управління автомобільними дорогами (вулицями), забезпечення їх функціонування, розвитку та фінансування.

Ст. 9 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що складовими автомобільної дороги загального користування у межах смуги відведення є: земляне полотно, проїздна частина, дорожнє покриття, смуга руху, споруди дорожнього водовідводу, штучні споруди, інженерне облаштування: спеціальні споруди та засоби, призначені для забезпечення безпечних та зручних умов руху (освітлення, технологічного зв'язку, вимірювання вагових і габаритних параметрів транспортних засобів, примусового зниження швидкості руху), об'єкти дорожнього сервісу та архітектурне облаштування: архітектурні споруди та декоративні насадження, що призначені для забезпечення естетичного вигляду автомобільних доріг; технічні засоби організації дорожнього руху, автопавільйони, лінійні споруди і комплекси, що забезпечують функціонування і збереження доріг; елементи санітарного облаштування; зелені насадження.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги», орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом, тощо.

Основними обов'язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування, у відповідності до ст. 11 Закону України «Про автомобільні дороги» в тому числі і розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху, забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженнями, організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами.

Згідно із п. 12 ст. 12 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування має право приймати рішення щодо введення відповідних обмежень у русі, вирубки дерев або інших зелених насаджень у смузі відведення автомобільної дороги загального користування, якщо це пов'язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху та виконанням робіт з розширення доріг.

Відповідно до п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30 березня 1994 року, власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; аналізувати стан аварійності на дорожніх об'єктах, виявляти аварійно-небезпечні ділянки і місця концентрації дорожньо-транспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху для усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння; разом з Державтоінспекцією брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони сталися, та усувати виявлені недоліки; своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови; забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Ст. 32 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що користувачі автомобільних доріг мають право на відшкодування збитків у порядку, визначеному законом.

Відповідно до організаційної структури Державної служби автомобільних доріг органом управління автомобільними дорогами у Київській області є Служба автомобільних доріг у Київській області.

Служба автомобільних доріг у Київській області є балансоутримувачем автодороги Р-О4 Фастів-Біла Церква.

Відповідно до вимог п.2.2. Порядку проведення ремонту та утримання об'єктів благоустрою населених пунктів, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України 23.09.2003 №154, саме балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об'єкта благоустрою, до якого відносяться, зокрема, й зелені насадження уздовж вулиць і доріг (пп. «б» п.1.2.5 Порядку) власними силами або може на конкурсних засадах залучати до цього інші підприємства, організації.

Посилання апелянта служби автомобільних доріг у Київській області на те, що 13 лютого 2017 року між відповідачем та ДП «Київське обласне дорожнє управління» укладено Договір про надання послуг з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення (міжнародні, національні, регіональні) загального користування у Київській області, тому вони не є належними відповідачами - не ґрунтується на вимогах закону.

Згідно із п.п.7.6;7.7 Договору, виконавець несе відповідальність: - за відшкодування збитків, заподіяних фізичним або юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод з вини Виконавця, пов'язаних з незадовільними дорожніми умовами, визначається згідно чинного законодавства; - за незабезпечення безпеки дорожнього-руху згідно діючих нормативів при наданні послуг, якщо ці порушення виникли з вини Виконавця або Субпідрядника та призвели до дорожньо-транспортних пригод; - за ненадання або неналежне надання послуг з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання. Виконавець бере на себе зобов'язання з врегулювання спорів при виникненні ДТП, розгляду справ у судових органах спільно із замовником та відшкодовує завдані збитки ( у разі рішення суду).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє механізмом, використання, зберігання та утримання якого створює підвищену небезпеку.

У разі коли шкоду завдано підрядником, який діяв за завданням замовника та під його контролем за безпечним виконанням робіт, то відповідно до частини другої статті 1172 ЦК України відшкодувати її повинен замовник, який до того ж є власником джерела підвищеної небезпеки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-1083цс15.

Колегія суддів дійшла до висновку, що шкоду завдано підрядником, який діяв за завданням замовника та під його контролем за безпечним виконанням робіт, відповідно до частини другої статті 1172 ЦК України відшкодувати її повинен замовник. За вказаних обставин, а також враховуючи вимоги статей 10, 13 Закону України «Про автомобільні дороги», статті 9 Закону України «Про дорожній рух», нести відповідальність за спричинену позивачу шкоду має Служба автомобільних доріг у Київській області.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди суд першої інстанції виходив із їх недоведеності.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1,2, ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до вимог п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України &q?я ;Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди&qu;m; від 31.03.95 р. (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В порушення вказаних норм ОСОБА_4 не було надано доказів про його моральні страждання, погіршення стану здоров'я та перенесених емоційних навантажень. Сам факт ДТП не є доказом моральних страждань позивача. ОСОБА_4

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що кошти які підлягають до стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3, є достатніми для покриття їй майнової і моральної шкоди.

Встановивши, що ділянка автомобільної дороги, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода перебуває у загальнодержавній власності, а Служба автомобільних доріг у Київській області, що є органом, який зобов'язаний забезпечувати безпечні умови руху та постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів й негайно усувати виявлені пошкодження, а також те, що причиною завдання шкоди позивачу стало невиконання Службою автомобільних доріг у Київській області передбачених законом обов'язків по ремонту й утриманню дороги, дотриманню норм і стандартів з безпеки руху, суд дійшов вірного висновку про те, що саме Служба автомобільних доріг у Київській області Державного агентства автомобільних доріг України є належним відповідачем у даній справі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4, Служби автомобільних доріг у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: