Справа № 390/1026/18
Провадження № 2/390/638/18
"01" жовтня 2018 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого - судді Бойко І.А.,
при секретарі - Губанові М.М.,
Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позов не надав.
Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ТОВ «Служба термінового кредитування» зареєстровано як фінансова установа з основним видом господарської діяльності кредитування.
Відповідно до п.6.1 кредитного договору, сторони узгодили, що у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованої плати за користування кредитом до позичальника застосовуються штрафні санкції згідно п.6.2. кредитного договору.
Пунктом 6.2. договору визначено, що за порушення строків повернення кредиту позичальник повинен сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді пені з розрахунку 2 % від суми кредиту, що вказані в п.1.2 цього договору за кожен день прострочення платежу за кредитним договором.
Відповідно до п.9.7 вищезазначеного кредитного договору, відповідач підтвердив, що перед укладенням цього договору йому було письмово повідомлено про умови кредитування відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також підтвердив, що інформація, зазначена у ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надана позичальнику у повному обсязі.
Пунктом 9.2 договору визначено, що сторони домовилися про позовну давність 10 років.
У порушення умов даного договору відповідач зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим, у нього утворилася заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 01.06.2018 року складає 9744 грн. 00 коп., з яких: 300,00 грн. - сума основного боргу, 84,00 грн. - проценти за договором, 9360 грн. - пеня за договором.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.
Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту в розмірі 300 грн.00 коп. та відсотки в сумі 84 грн. 00 коп., яка підлягає стягненню з останнього в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо стягнення пені суд приходить до наступного.
Згідно з положенням ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13, предметом розгляду якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, підставою, яка породжує обовязок сплатити неустойку, є порушення боржником зобовязання, яке визначається ст.610 ЦК України.
Разом з цим, Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14 висловлена правова позиція, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Крім того, Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Цивільного Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України, істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).
Таким чином Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Отже, вказані вище норми закону, висновки Конституційного Суду України та Верховного Суду України дають право суду зменшити розмір пені (яка є різновидом неустойки) незалежно від наявності клопотання сторони у справі.
Так, на підставі умов кредитного договору п.6.2, відповідач по справі, несе відповідальність за прострочення виконання грошових зобовязань та сплачує пеню кредитору в розмірі 2% від суми пені, що вказана в п.1.2 договору, за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Згідно п. 1.2 договору сума кредиту складає 300 грн.
Розрахунок боргу пені по кредиту складає 1560 день, однак ст.258 ЦК України передбачено, що позовна давність до стягнення пені застосовується в один рік.
Крім того, як зазначалося вище ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
З урахуванням всіх обставин по справі, суд вважає, що розмір пені значно перевищує розмір збитків і тому підлягає зменшенню, виходячи з розрахунку 365 днів, що складає 2190 грн. (300:100 х 2 х 365).
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума боргу за пенею в сумі 2190 грн.
Відтак, позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 300 грн. 00 коп., відсотками в сумі 84 грн. 00 коп. та пенею в сумі в сумі 2190 грн. 00 коп.
Відповідно до вимог п. 39 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. (17,62 грн. поштових витрат документально не підтверджені позивачем).
На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 551, 610-612, 625, 1048, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд, -
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Суддя