Справа №333/5569/17
Провадження №2/333/225/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

за участю позивача : ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

представника третьої особи: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини,стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона та відповідач ОСОБА_3 з 19.04.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя 02.04.2014 року розірваний. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач, разом зі своєю сімєю, яка складається з її чоловіка ОСОБА_7, синів ОСОБА_6, ОСОБА_5 мешкає в будинку, який належить її матері та знаходиться за адресою: вул. Окська, буд.8, м. Запоріжжя. ОСОБА_8 ОСОБА_6 навчається в ЗОШ І-III ступенів №88. Перебуваючи у батька, ОСОБА_6 повертається та знаходиться в пригніченому стані, вночі погано спить у звязку з чим доводиться водити його до психолога за медичною допомогою. Крім того, він неодноразово скаржився, що йому немає, що їсти в будинку відповідача. Позивач вважає, що в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, необхідно визначити місце проживання саме з позивачем, оскільки у неї в будинку створені всі умови для його проживання, зростання та нормального розвитку. Позивач має самостійний дохід і постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, добре відноситься до синів, займається їх вихованням. Має час займатися з ними вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про дітей. Сини мають кімнату, яка мебльована для їх комфорту. Для дітей створені необхідні умови проживання та нормального розвитку, які задовольняють гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Позивач просить визначити місце проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з матірю ОСОБА_1; стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання дітей:

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісяця, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття;

- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, щомісяця, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини його віку, до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник позовні вимоги підтримали на підставах, викладених в позові. Також позивач зазначила, що приблизно з вересня 2016 року ОСОБА_6 більшу частину часу, а саме в робочі дні проживає разом з Відповідачем, в будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кедрова, 24, а вихідні проводить з позивачем. На теперішній час психологічний клімат в родині Відповідача є неблагополучним. В новій родині батька - зловживають алкоголем, як батько так і його дружина. Часто, батько та його дружина сваряться, зясування відносин проходить дуже емоційно, супроводжується фізичним та психологічним насиллям. Сварки та скандали негативно впливають на психоемоційний стан ОСОБА_6, формують «стан безпорадності». Це відбувається, коли дитина довго знаходиться у стані неконтрольованого стрессу до якого неможливо пристосуватися, неможливо вийти з проблемних відносин. Також зазначає, що будинок, в якому на даний час мешкає Відповідач по вулиці Кедрова, 24 в місті Запоріжжі було придбано у кредит та він знаходиться в іпотеці, тому відповідач використовує дитину, щоб залишити будинок. Зазначила, що працює адміністратором в салоні краси. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 просила відмовити.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, також відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, вказавши, що від шлюбу з позивачем мають двох дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. В зустрічному позові зазначив, що Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та діти зареєстровані за місцем проживання ОСОБА_3. Їх спільний син ОСОБА_6 проживає з ним у робочі дні, а на вихідні дні, іноді, мешкає разом з матірю. Це повязано з тим, що син навчається в ОСОБА_9 ступенів №88 зі змінним графіком навчання. А оскільки Відповідач за зустрічним позовом працює у першу зміну, а темніє в даний час вже з 16.30 години, то ОСОБА_6 забирає зі школи і допомагає в навчанні саме він. Відповідач за зустрічним позовом проживає в будинку своєї матері, яка разом з вітчимом відповідача тимчасово знаходиться на заробітках у Польщі. До відїзду матері з вітчимом на заробітки, Відповідач за зустрічним позовом з дітьми мешкала у літній кухні цього будинку, в який відсутні необхідні умови для проживання. В будинку, де вона зараз проживає, є дві суміжні кімнати, які не мають міжкімнатних дверей та у яких зараз мешкає двоє дітей та двоє дорослих (відповідач та її чоловік). На підставі викладеного просить суд визначити місце проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з батьком ОСОБА_3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісяця, у розмірі ? частини заробітку (доходу) Відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Покласти судові витрати на Відповідача - ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 14 березня 2018 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом даний зустрічний позов та справи обєднанні в одне провадження.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 зустрічний позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві. В задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_3 -ОСОБА_10 просив відмовити. Позивач додав, працює приватним підприємцем, отримує заробітну плату у розмірі близько 10 000 гривень, має всі необхідні умови для проживання дитини.

Представник третьої особи районної адміністрації в Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, підтримала первісний позов, відносно задоволення зустрічного позову заперечувала. Просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_6 разом з матірю, посилаючись на висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як органу опіки та піклування № 2819/01-37/02 від 28 листопада 2018 року.

Суд, вислухав пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи та інші наявні докази, приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст.160, ч. 1 ст.161 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.04.2003 року, який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2014 року між сторонами розірвано (а.с.7-8). Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії I-ЖС № 134221, а.с.6) та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії I-ЖС № 094935, а.с.5 ).

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що на час розгляду справи старший син сторін - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матірю ОСОБА_5 - ОСОБА_10 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Окська, 8; молодший син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у будні дні проживає разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кедріна, 24, у вихідні разом з матірю та старшим братом за адресою: м. Запоріжжя, вул. Окська, 8;

Згідно характеристики учня 4-в класу ЗОШ №88 ОСОБА_6, батьки приділяють увагу вихованню свого молодшого сина (а.с.27).

Згідно особової справи та табелів досягнень учня ІНФОРМАЦІЯ_7, останній має середні показники навчання (а.с.129-131).

Позивачем ОСОБА_6 - ОСОБА_10 не заперечувалось, що батьком дитини ОСОБА_6 придбавались речі останньому, але суд критично ставиться до наданих відповідачем товарних чеків та розписок (а.с.28-35), з яких неможливо встановити, що зазначені в даних чеках предмети купувалися відповідачем саме для молодшого сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8

Відповідно до акту обстеження відділом по Комунарському району служби (управління) у справах дітей як орган опіки та піклування, житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Окська, 8, від 15.02.2018 року, умови проживання ОСОБА_6 - ОСОБА_10 відповідають нормам. Помешкання мебльоване необхідними меблями для сну, відпочинку, навчання, зберігання речей тощо, та обладнано технікою, для хлопців відведено окрему кімнату, де для кожного є місце для сну/відпочинку, шафа для зберігання речей, сучасний телевізор, речі особистого вжитку, книжки, тощо. Зі слів матері хлопців її малолітній син приходить до неї лише у вихідні дні, оскільки батько хлопчика в інші дні не пускає. З бесіди з хлопцем зясовано, що він висловлює своє бажання мешкати з матірю (т.1, а.с.115).

Відповідно до акту обстеження відділом по Комунарському району сдужби (управління) у справах дітей як орган опіки та піклування, житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кедріна, 24 від 15.02.2018 року умови проживання ОСОБА_3 відповідають нормам. Помешкання мебльоване необхідними меблями для сну, відпочинку, виховання та розвитку. Зі слів батька хлопців, вони перші два роки після розлучення мешкали у нього і матері. А наразі молодший син мешкає у нього пять днів на тиждень (період навчання), а у вихідні дні знаходиться у матері (т.1, а.с.114).

Згідно з консультацією психолога Запорізької обласної громадської організації Обєднання психологів та психоаналітиків «Взаємодія» № 231 від 19.10.2017 року, надану на запит адвоката ОСОБА_12 вбачається, що ОСОБА_6 відчуває потребу в спілкуванні як з мамою так із татом. ОСОБА_8 потребує емоційних відносин з мамою - розповідь про досягнення, відпочинок, але коли з дитиною може статися неприємність, або дитина потребує захисту, тоді він потребує допомоги від тата. На теперішній час психологічний клімат в родині, в якій проживає дитина не є благополучним. Сварки та скандали негативно впливають на психо-емоційний стан ОСОБА_6, формують «стан безпорадності». Це відбувається, коли дитина довго знаходиться у стані неконтрольованого стресу, до якого неможливо пристосуватися, неможливо вийти з проблемних відносин. ОСОБА_8 потребує підтримки. (а.с.36-40, 104-111).

Ухвалою суду від 16.08.2018 року, за клопотання представника позивача адвоката ОСОБА_12, у справі призначено судову-психологічну експертизу відносно малолітнього ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.157-159).

Згідно висновку психолога судово-психіатричного експерта №448 від 18.09.2018 року, підекспертний ОСОБА_6 має наступні індивідуально-психологічні особливості: достатній розвиток інтелектуально-мнестичної сфери, який відповідає віковим нормам, акцентуйовані риси особистості за тривожно-педантичним типом у межах нормативного розбігу даних. У підекспертного ОСОБА_6 не виявлено будь-яких відхилень у психічному розвитку, емоційному стані, відчутті благополуччя, але факт сімейної ситуації, окремого проживання батьків є для дитини психотравмуючим і сприймається як втрата небезпеки зовнішнього середовища. Внаслідок здатності малолітньої дитини формально сприймати тільки зовнішню сторону стосунків і ситуації в цілому, невміння прогнозувати наслідки у міжособистісних стосунках, дитина не може приймати виважене рішення і нести відповідальність за них у повній мірі, тому оцінка сімейної ситуації підекспертним - ОСОБА_6 залежить від впливу з боку батьків (ОСОБА_3В та ОСОБА_1В.), у тому числі кожного з них окремо, що є наслідком його вікової незрілості та невідємною особливістю його віку. На момент обстеження підекспертний ОСОБА_6 має позитивне ставлення до обох батьків. Виявляє прихильність до них обох. Для підекспертного ОСОБА_6 обидва з батьків мають вплив та є авторитетами, але він може лише формально-афективно сприймати вплив, згідно віку (а.с.162-168).

Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як органу опіки та піклування № 2819/01-37/02 від 28 листопада 2018 року щодо розвязання спору про визначення місця проживання дитини ОСОБА_6, комісія дійшла висновку, що за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_6 разом з матірю ОСОБА_6 -ОСОБА_10

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона є сусідом відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_6 більшу частину часу проживає разом з відповідачем ОСОБА_8 часто гуляє на вулиці з друзями та виглядає охайним. Декілька разів вона була свідком сварок в родині ОСОБА_3 Сварки та бійки були між ОСОБА_3 та його новою дружиною. Під час однієї з таких сварок вона бачила ОСОБА_3 в стані алкогольного спяніння.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є старшим сином ОСОБА_3 та братом ОСОБА_6 Він постійно проживає разом з матірю, з батьком не спілкується. До розлучення батьків у 2014 році, під час проживання разом з батьком, він часто зазнавав побоїв від батька. Зараз його брат ОСОБА_6 більшу частину часу проживає з батьком. Батько ОСОБА_11 не бє, але часто кричить на нього та підвищує голос. Також, зі слів ОСОБА_6, в родині батька відбуваються сварки між батьком та його дружиною. Хотів би, щоб брат ОСОБА_6 проживав разом з ним та матірю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_6 розповів, що він має позитивне ставлення до обох батьків та свого рідного брата. Виявляє прихильність до них обох. Приблизно останні 2 роки він більшу частину часу проживає з батьком, а з мамою проживає в основному у вихідні дні та під час канікул. Побутові умови проживання хороші як в будинку мами так і в будинку батька. Батько до нього ставиться добре, ніколи не бє. Батько та дружина батька часто вживають спиртні напої, після чого в сімї виникають сварки. Уроки він робить в одній кімнаті з донькою дружини батька, там же знаходяться його одежі а речі, а спить він у залі будинку. Під час бесіди в судовому засіданні ОСОБА_6 виявляв тривогу, помітно нервував, пояснив, що боїться батька, після чого, судом одразу було припинено спілкування з дитиною.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

В силу ч. 1ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усiх дiях щодо дiтей, незалежно вiд того, здiйснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соцiального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага придiляється якнайкращому забезпеченню iнтересiв дитини.

В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Під час розгляду судом спорів щодо місця проживання дитини, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України обов'язковою є участь і органів опіки і піклування, який також подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті дослідження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших доказів, що стосуються справи.

Відповідно до ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд погоджується з висновком органу опіки і піклування щодо доцільності проживання дитини з матірю, оскільки він складений з врахуванням інтересів дитини та з урахуванням думки психолога та висновку судово-психологічної експертизи дитини, відповідно до якої умови проживання у матері можуть відповідати всім потребам дитини та бути повноцінними.

При вирішені спору, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків до дитини, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та стан її здоров'я.

Стаття 8 Конвенції гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).

ЄСПЛ 01.07.2017 року в справі «МС проти України» зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усiх дiях щодо дiтей, незалежно вiд того, здiйснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соцiального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага придiляється якнайкращому забезпеченню iнтересiв дитини.

В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. ОСОБА_8, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

За нормами ст. 150 СК України, виховання дитини, піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя є обов'язком батьків.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України).

Згідно із п. 4 ст. 18 Міжнародного пакту про громадські та політичні права від 16 грудня 1966 року, держави, які беруть участь у цьому пакті, зобов'язуються поважати свободу батьків і у відповідних випадках опікунів, забезпечувати релігійне і моральне виховання своїх дітей відповідно до своїх власних переконань.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, в якнайкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку, що сторони по справі працюють, мають майже однаковий дохід, батьками дитини створені належні умови для проживання сина як за місцем проживання матері так і за місцем проживання батька. Крім того, суд бере до уваги, що батько малолітнього має схильність до вживання алкогольних напоїв, в родині батька часто відбуваються сварки між батьком малолітнього та його дружиною, що може негативно вплинути на психоемоційний стан малолітнього ОСОБА_6. Також, суд звертає увагу, що малолітній ОСОБА_6 має рідного брата, який проживає разом з матірю, з яким має доброзичливі стосунки. Брат турбується за ОСОБА_6.

Перебування малолітнього ОСОБА_6 за місцем проживання батька під час сварок останнього з дружиною та часте вживання батьком алкогольних напоїв може слугувати формуванню затримці психічного та емоційного розвитку дитини та завдати йому шкоду.

Суд також звертає увагу, що між батьками малолітнього склалися складні, неприязні стосунки. Мати малолітнього не завжди має змогу дізнатися про стан здоровя дитини та спілкуватися з нею, поки той знаходиться у батька, що підтверджується перепискою між батьками дитини (а.с. 102).

Принципом 9 Декларації Прав ОСОБА_8 передбачено «ОСОБА_8 має бути захищена від усіх форм недбалого ставлення»

Крім того, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі не повинні братися до уваги ( Рішення ЄСПЛ у справі «Земмерфельд проти Німеччини» від 08. 07.2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03.12.2009 року).

З урахуванням обставин справи та інтересів дитини щодо забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, діючи в якнайкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 з матірю ОСОБА_1.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ч.2ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи, що судом вирішено питання щодо місце проживання ОСОБА_6 та з позивачем будуть проживати двоє неповнолітніх дітей відповідача, приймаючи до уваги інтереси дітей і позивача, стан здоровя та матеріальне становище дітей, можливість відповідача ОСОБА_3 сплачувати аліменти та відсутність інформації про утримання відповідачем інших осіб, суд вважає, що розмір аліментів на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підлягають стягненню і повинен складати по 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Суд вважає, що даний розмір аліментів зможе забезпечити дітям не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які б діти мали би при сумісному проживанні з обома батьками.

Керуючись ст.ст. 19, 84, 141, 157, 160, 161, 180-182, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст.5,12,77, 133, 141,142,200,206,258,263- 265,354-355, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів - задовольнити частково.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матірю - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, (РНОКПП НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, (РНОКПП НОМЕР_2), зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цього рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, (РНОКПП НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, (РНОКПП НОМЕР_2), зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, аліменти на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цього рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, (РНОКПП НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини первісного позову відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини,стягнення аліментів,- відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 03.12.2018 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова