Провадження № 22-ц/780/2908/18 Доповідач апеляційна інстанція - Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 листопада 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь-маркет» арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 10 серпня 2018 року у справі за позовом Ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь-маркет» арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року Ліквідатор ТОВ «Сталь-маркет» Кошовський С.В.звернувся до суду із вказаним вище позовом, який мотивував тим, що 05 грудня 2016 року постановою Господарського суду м.Києва визнано ТОВ «Сталь-Маркет» банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Кошовського С.В.

Вказував, що в ході ліквідаційної процедури ним було виявлено, що згідно з банківськими виписками по рахунку ТОВ «Сталь-Маркет» № 2459 в ПАТ «ПриватБанк» за період із 21 листопада 2014 року по 06 березня 2015 року відповідачу, який був керівником ТОВ «Сталь-Маркет», на його рахунок № 3401 в ПАТ «ПриватБанк» було перераховано зворотну фінансову допомогу у загальному розмірі 3076243,79 грн., яка не повернута до цього часу. 28 квітня 2017 року на адресу відповідача позивачем направлено вимогу про повернення дебіторської заборгованості банкрута, яка відповідачем не виконана. У зв'язку з наведеним просив стягнути частину заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги у розмірі 10666,60 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 10 серпня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Ліквідатор ТОВ «Сталь-маркет» Кошовський С.В.подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його вимоги задоволити у повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необгрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скарга мотивована хибністю висновків суду про недоведеність позовних вимог. Вважає, що копія банківської виписки по рахунку є безумовним підтвердженням факту перерахування коштів відповідачу. Відсутність оригіналу договору про поворотну фінансову допомогу не може

- 2 -

унеможливлювати захист прав, у зв'яку з чим суд згідно ч.2 ст.5 ЦПК України мав застосувати відповідну норму, а саме ст.1212 ЦК, і стягнути із відповідача кошти як безпідставно отримані. Вважає рішення несправедливим.

Відповідач ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги Ліквідатора ТОВ «Сталь-маркет» Кошовського С.В.є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 106666,60 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на його необгрунтованість. При цьому суд виходив з того, що позивачем не надано доказів укладення між ТОВ «Сталь-Маркет» та ОСОБА_4 договору поворотної фінансової допомоги, зокрема не надано самого договору, що унеможливлює встановлення умов надання поворотної фінансової допомоги, як і взагалі існування договірних відносин.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

- 3 -

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що будь-які витрати на поліпшення спільного майна, зроблені одним із співвласників, мають бути погоджені із іншими співвласниками.

Крім того, такі витрати одного із співвласників мають бути викликані нагальною потребою, викликаню необхідністю утримання і збереження спільного майна.

Судом встановлено, що постановою Господарського суду м.Києва від 05 грудня 2016 року ТОВ «Сталь-Маркет» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Кошовського С.В.

В ході виконання своїх обов'язків ліквідатором Кошовським С.В. з'ясовано, що згідно виписки по рахунку ТОВ «Сталь-Маркет» № 2459, відкритому в ПАТ «Приватбанк», за період із 21 листопада 2014 року по 06 березня 2015 року на рахунок відповідача № 3401 в ПАТ «ПриватБанк» було перераховано грошові кошти в загальному розмірі 3076243,79 грн.

Також судом встановлено, що позивач не надав як доказів щодо укладання між ТОВ «Сталь-Маркет» і ОСОБА_4 договору чи договорів про поворотну фінансову допомогу, так і доказів про умови надання такої поворотної фінансової допомоги.

Окрім того, встановлено, що Дніпровським управлінням поліції ГУНП у м.Києві здійснюється розслідування у кримінальному провадження № 0007093, порушеному 22 травня 2017 року за заявою ОСОБА_4 у відношенні директора ТОВ «Сталь-Маркет» ОСОБА_5 по факту заволодіння шляхом шахрайства належними відповідачу банківськимим картками ПриватБанку і виведення із підприємства коштів на суму 3076243,79 грн.

За таких обставин, з огляду на недоведеність існування між сторонами договірних відносин, висновок суду першої інстанції про відмову у позові про стягнення грошових коштів як наданих за договором про надання поворотної фінансової допомоги є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про хибність висновків суду про недоведеність вимог, оскільки копія банківської виписки по рахунку є безумовним доказом факту перерахування коштів відповідачу колегія суддів вважає необгрунтованими.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вище вказувалося при заявленні ліквідатором ТОВ «Сталь-Маркет» позовних вимог про стягнення грошових коштів на підставі договору, позивач має довести в тому числі факт існування між сторонами договірних відносин. Виписка по рахунку, на яку посилається скаржник, підтверджує виключно факт перерахування коштів, проте не є належним і допустимим доказом існування між сторонами договірних відносин, як помилково вважає позивач, оскільки перерахування коштів може відбуватися з різних правових підстав, зокрема згідно умов договору, внаслідок заподіяння шкоди, внаслідок помилкових чи шахрайських дій тощо.

Окрім того, виписка, яка підтверджує факт перерахування коштів, свідчить лише про наміри однієї сторони, яка оформляє платіжне доручення на перерахування коштів, і не є безумовним доказом намірів чи волевиявлення отримувача коштів.

З урахуванням обставин справи, а також враховуючи те, що відповідач заперечує факт укладання із товариством будь-яких договорів про надання фінансової допомоги та

- 4 -

отримання грошових коштів у розмірі 3076243,79 грн., а також надані відповідачем докази на підтвердження своїх доводів, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, що банківська виписка з рахунку не є належним доказом на підтвердження обґрунтованості вимог позивача.

Посилання скаржника на те, що відсутність договору про поворотну фінансову допомогу не може унеможливлювати захист прав, а тому суд згідно ч.2 ст.5 ЦПК України мав самостійно застосувати ст.1212 ЦК України, і стягнути із відповідача кошти як безпідставно отримані не грунтуються на законі.

В даному випадку скаржник помилково ототожнює різні поняття - підстави позову та спосіб захисту, який суд може визначити згідно ч.2 ст.5 ЦПК України.

Відповідно до ст.175 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст.ст.49, 265 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є виклад обставин, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

В той же час під способами захисту порушених цивільних прав та інтересів, які визначені у ст.16 ЦК України, розуміються обрані позивачем згідно закону чи умов договору способи поновлення своїх прав (стягнення коштів, визнання права, припинення дії, відновлення становища тощо).

Як вбачається із позову позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що відповідачу згідно договору про поворотну фінансову допомогу були перераховані кошти, які підлягають поверненню на користь товариства. При цьому посилається на існування договірних відносин, на які поширюються положення про позику, зокрема ст.1050 ЦК, на які у свою чергу і посилається у позові. Суд не вправі самостійно змінити вказані позивачем підстави позову пославшись, що дані кошти безпідставно отримані, оскільки ці обставини не були предметом спору, а відтак не були предментом розгляду і дослідження судом.

Якщо позивач вважає, що кошти безпідставно отримані відповідачем, то він має право подати відповідний позов та доводити ці обставини в судовому засіданні.

Аналогічний правовий висновок щодо неможливості зміни судом підстав позову викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 910/9072/17 (провадження № 12-125гс18), де Велика Палата вказала, що оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути як невикористаний аванс, набуті відповідачем за наявності правової підстави, їх не може бути витребувано відповідно до положень ст.1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч.1 ст.1212 ЦК України, а тому судові рішення залишені без змін.

Доводи скарги про несправедливість судового рішення безпідставні, оскільки вимоги позивача є недоведеними, чому суд дав вірну оцінку у рішенні. Як вище вказувалося позивачу слід визначитися із підставами позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, колегія судів, -

п о с т а н о в и в:

- 5 -

Апеляційну скаргу Ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь-маркет» Кошовського СергіяВасильовича залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 10 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: