Справа № 209/5015/15-ц
Провадження № 6/209/362/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Кам'янське Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді - Ковальової А.Б.

за участю секретаря - Полухіної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа відносно боржника ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

Заступник начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам'янського ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа відносно боржника ОСОБА_2.

В обґрунтування свого подання вказує, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження 52332741 з виконання виконавчого листа № 209/5015/15-ц виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 06.09.2016 року. Боржник ухиляється від виконання вказаного виконавчого документа, рішення суду боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомляв, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Боржник в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомляв, клопотань чи заяв від останнього на адресу суду не надходило.

Згідно з ч.4 ст.441 ЦПК України, Суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Вивчивши матеріали подання, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлені наступні обставини.

Як вбачається з подання заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1, сам по собі виїзд за межі України не зумовлює неможливість виконання рішення суду.

Будь-які докази, які б свідчили про те, що за час виконання рішення суду боржник виїжджав за межі України, та що саме ця обставина призвела до виникнення заборгованості, та що він умисного ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, матеріали подання не містять та державним виконавцем суду не надані.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як вбачається з матеріалів подання, в ході проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням державним виконавцем проведені виконавчі дії направлені на виявлення майна боржника у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме: надіслані запити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 96-97), Державної фіскальної служби України (а.с.91, 94) та Пенсійного фонду України (а.с. 92-93). Так, інформація стосовно сум доходу боржника відсутня, інформація щодо відкритих на імя боржника рахунків у фінансових установах - відсутня, інформація про місце роботи боржника - відсутня, боржник пенсію в органах УПФУ не отримує, за боржником право власності на нерухоме майно не зареєстроване.

Однак, державним виконавцем не перевірена адреса реєстрації боржника на теперішній час, не здійснено виходу за адресою проживання боржника для перевірки майнового стану боржника, не надано доказів щодо направлення викликів боржнику з зобовязанням зявитись до відділу з поясненнями за фактом невиконання вимог виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, визначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними і цьому Пакті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Умовами ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» встановлено вичерпний перелік обставин, за яких громадянинові України може бути тимчасово обмежено право громадянина України на виїзд з України, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Як встановлено судом, до подання на підтвердження ухилення боржника від виконання рішення суду, державним виконавцем додані лише копія виконавчого листа, копії постанови про відкриття виконавчого провадження та Довідки про відсутність майна, рахунків та джерел отримання доходів.

Матеріали, надані суду разом із поданням, не містять доказів надсилання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження з повідомленням про вручення та викликів державного виконавця.

Будь-яких доказів ухилення боржника від виконання рішення суду державний виконавець не надав, оскільки ухиленням від виконання рішення суду є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання цього обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

На підставі зазначеного, враховуючи те, що заборона виїзду за межі України є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання, суд приходить до висновку, що подання про тимчасову заборону виїзду за межі України боржникові задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа відносно боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А. Б. Ковальова