ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №1411/438/2012
Провадження №6/477/100/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання - Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві в залі судового засідання Жовтневого районного суду Миколаївської області заяву публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк» (далі - Банк) звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення його до виконання.

Вказував, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 січня 2012 року стягнуто відповідача ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 30621 грн. 04 коп., та судовий збір в сумі 306 грн. 21 коп.

24 лютого 2012 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист № 1411/438/2012, який 18 квітня 2015 року був пред'явлений до виконання у Вітовський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області.

22 квітня 2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 4729715.

Звернувшись 14 серпня 2018 року із запитом до виконавчого органу Банк дізнався, що 26 травня 2015 року дане виконавче провадження було закінчено, а виконавчий лист повернутий стягувачу, але ні копію постанови про повернення виконавчого документа, ні сам виконавчий лист Банк не отримував, що вказує на його втрату і дає підставу просити видати його дублікат.

Зазначаючи, що про втрату виконавчого документу Банк дізнався лише у вересні 2018 року із листа органу виконавчої служби, а до того часу вважав, що він знаходиться на примусовому виконанні, просив визнати поважними причини пропуску строку пред'явлення до виконання зазначеного виконавчого листа та поновити цей строк і видати дублікат виконавчого листа.

В судове засідання заявник та боржник, а також представник органу ДВС не зявилися, їх неявка не є перешкодою в розгляді заяви.

Суд, дослідивши матеріали скарги та матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 24 лютого 2012 року Жовтневим районним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист № 1411/438/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 30621 грн. 04 коп., який 18 квітня 2015 року було пред'явлено до виконання.

22 квітня 2015 року Вітовським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області (далі Вітовського РВ ДВС) було відкрито виконавче провадження за цим виконавчим листом № 47297315.

Згідно відповіді Вітовського РВ ДВС від 04 вересня 2018 року надане на запит стягувача, у вказаному виконавчому провадженні 26 травня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу в зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Даних, що виконавчий лист надійшов до Банку немає.

Положеннями п.17.4 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка діє на час судового розгляду даної заяви Банку, передбачено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року, в редакції в редакції Закону «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» № 2677-VІ (далі Закон №2677), який набрав чинності з 8 березня 2011 року, строк пред'явлення виконавчих документів до виконання складав один рік, якщо інше не передбачено законом. Обчислення цього строку починається з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно з пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2677-VІ виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Однак, з 5 жовтня 2016 року набула чинності нова редакція Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон №1404).

Відповідно до статті 12 Закону № 1404 виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років (виключення складають посвідчення комісій по трудових спорах та виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган). Початком перебігу строку пред'явлення виконавчого документа, виданого за судовим рішенням, до виконання є наступний день після набрання рішенням законної сили. Строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред'явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

За змістом пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404 трирічний строк пред'явлення виконавчих документів до виконання розповсюджено і на виконавчі листі, видані до набрання чинності цим законом (п.5).

За такого, трирічний строк предявлення виконавчого документу розповсюджується і на пред'явлення до виконання виконавчого листа №1411/438/2012, виданого 24 лютого 2012 року Жовтневим районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку відшкодування збитку.

Однак цей строк, з врахуванням відліку від дати набрання законної сили рішення суду та преривання його після пред'явлення до виконання, на час звернення Банку до суду з даною заявою пропущено.

Право на звернення із заявою про поновлення такого строку передбачено частиною 6 статті 12 Закону № 1404.

За правилами ч.1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Обґрунтовуючи підстави для видачі дубліката виконавчого документа та поновлення строку Банк посилався на те, що виконавчий лист було втрачено з незалежних від нього обставин і він про це дізнався лише у вересні 2018 року із відповіді на свій запит до органу примусового виконання, а до того вважав, що виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні. Вказував, що ані постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, ані оригінал виконавчого листа на адресу Банку не надходили.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист був пред'явлений Банком до виконання в квітні 2015 року, а із запитом про хід виконавчого провадження він вперше звернувся до ДВС 14 серпня 2018 року.

На переконання суду, заявник, як стягувач у виконавчому провадженні, мав об'єктивну можливість цікавитись стадією виконавчого провадження, своєчасно вчиняти процесуальні дії як з отримання оригіналу чи дублікату виконавчого листа, так і пред'явлення його до виконання. Обставин, які б унеможливлювали своєчасне ознайомлення стягувачем з матеріалами виконавчого провадження, яке зберігалось три роки після його завершення, судом не вбачається.

Тобто Банком не доведено, що строк на пред'явлення виконавчого листа для виконання був ним пропущений з поважних причин, оскільки пасивна бездіяльність стягувача не може слугувати поважною причиною для цього.

Тому відсутні підстави для поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відсутність підстав для поновлення цього строку позбавляє сенсу і для вирішення питання про наявність підстав для видачі Банку дубліката виконавчого листа, в тому числі, і щодо доведеності його втрати, а тому і в частині заяви про видачу дублікату виконавчого листа також слід відмовити.

За викладеного, керуючись ст.ст. 258-260, 433 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку предявлення до виконання виконавчого листа в цивільній справі № 1411/438/12 за позовом цього банку до ОСОБА_1 про стягнення боргу в сумі 30 621 грн. 04 коп. відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину ухвали її повний текст складено на 28 листопада 2018 року.

Суддя Р.В.Козаченко