КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3245/2018 Головуючий у 1 інстанції - Чех Н.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» до ОСОБА_2, Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилів Андрія Володимировича, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна про визнання незаконними та скасування постанови про передачу частини майна в рахунок погашення боргу, Акту про передачу майна, визнання недійсним Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, повернення майна,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» про забезпечення позову задоволено.

Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській державній адміністрації, районним у м. Києві державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме - 1/4 частину нежитлових приміщень (групи приміщень 6, 7, 8, 1, 2, 3, 5 та МСК загальною площею 7243,7 кв. м., опис: нежилі приміщення торгівельного комплексу з № 1 по № 7 (групи приміщень № 6), № 1 (групи приміщень № 7); з № 1 по № 24 (групи приміщень № 8); з № 1 по № ХІV підвалу; з № 1 по № 24 (групи приміщень № 1); з № 1 по № ХVІ поверху № 1; з № 1 по № 9 (групи приміщень № 2); з № 1 по № VІ поверху № ІІ; з № 1 по № 10 (групи приміщень № 3), №№ І, ІІ, ІІІ, ІV поверху № ІІІ, №№ 1, ІІ, ІІІ, ІV поверху № ІV; з № 1 по № 10 (групи приміщень № 5, №№ І, ІІ, ІІІ поверху № V; з № 1 по № ХІІІ технічного поверху загальною площею 7243,70 м2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (літ. 1А), що належить на праві власності ОСОБА_2, відповідно до Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, серія та номер свідоцтва НОМЕР_1.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що вирішуючи питання вжиття заходів забезпечення позову, суд погодився лише з доводами позивача та не з'ясував, чи дійсно невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не встановив реальної необхідності у вибраних видах забезпечення позову.

Представник ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником обґрунтована необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме, нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (літ. А).

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії;встановлення обов'язку вчинити певні дії; шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передачі майна відповідачеві чи виконання щодо нього інших зобов'язань;зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником 1/4 нежитлових приміщень (групи приміщень 6, 7, 8, 1, 2, 3, 5 та МСК загальною площею 7243,7 кв. м., опис: нежилі приміщення торгівельного комплексу з № 1 по № 7 (групи приміщень № 6), № 1 (групи приміщень № 7); з № 1 по № 24 (групи приміщень № 8); з № 1 по № ХІV підвалу; з № 1 по № 24 (групи приміщень № 1); з № 1 по № ХVІ поверху № 1; з № 1 по № 9 (групи приміщень № 2); з № 1 по № VІ поверху № ІІ; з № 1 по № 10 (групи приміщень № 3), №№ І, ІІ, ІІІ, ІV поверху № ІІІ, №№ 1, ІІ, ІІІ, ІV поверху № ІV; з № 1 по № 10 (групи приміщень № 5, №№ І, ІІ, ІІІ поверху № V; з № 1 по № ХІІІ технічного поверху загальною площею 7243,70 м2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (літ. 1А).

Враховуючи, що предметом даного спору є вказані нежитлові приміщення торгівельного комплексу, що на праві власності належать відповідачу, а відтак, на сьогодні існує реальна загроза здійснення відчуження вказаного майна.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Доводи, що викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції, який дав правильну оцінку цим доводам та прийшов до правильного висновку про те, що є всі підстави для забезпечення позову.

За таких обставин, суддею першої інстанції було дотримано норми процесуального права, а тому колегія суддів прийшла до висновку про залишення ухвали без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегіясуддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді :