П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року місто Київ

справа № 755/253/16-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/604/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

секретаря Коцюрби Л.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на рішення Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Гончарука В.П. від 30 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 вересня 2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому на праві власності автомобіля марки Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля марки BMW, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1, який постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 листопада 2015 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту про оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 2730 від 8 жовтня 2015 року, складеного оцінювачем ТОВ "Естімейт Плюс" ОСОБА_4, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 256 981 грн. 46 коп.

Страховиком відповідача було виплачено страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн. 00 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 206 981 грн. 46 коп. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 600 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 30 травня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 111 725 грн. 44 коп. та суму сплачену за складання звіту про

незалежну оцінку з визначення вартості збитку у розмірі 600 грн., а всього стягнуто 112 325 грн. 45 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору в розмірі 1 123 грн. 25 коп.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову. Скаржник зазначає, що судом неправильно застосовано норму закону, який регулює порядок відшкодування матеріальної шкоди у разі фізичного знищення автомобіля, в даному випадку слід було керуватися ст. 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а не ст. 1192 ЦК України; розмір матеріального збитку підлягає відшкодуванню без урахування податку на додану вартість, оскільки позивачем не надано доказів, що транспортний засіб було відремонтовано, а тому матеріальна шкода підлягає стягненню у розмірі 68 895 грн. 21 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 зазначає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Вимога про відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу є правом позивача, а тому в даному випадку слід застосовувати положення ЦК України.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом установлено, що 27 вересня 2015 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем BMW, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, по Харківському шосе, 12 в м. Києві в напрямку станції метро Харківська, не вжив заходів для зменшення швидкості до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який був припаркований з правого боку дороги, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 листопада 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, володільцем якого був ОСОБА_3, завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до звіту про оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 2730 від 8 жовтня 2015 року, складеного оцінювачем ТОВ "Естімейт Плюс" ОСОБА_4, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 256 981 грн. 46 коп.

При цьому вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу є більшою (256 981 грн. 46 коп.) за його ринкову вартість до моменту дорожньо-транспортної пригоди (235 561 грн.), тобто відновлення такого транспортного засобу є недоцільним з економічної точки зору.

Згідно звіту про оцінку транспортного засобу № 0207/18 від 29 травня 2018 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, ринкова вартість транспортного засобу Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, станом цін на момент дорожньо-транспортної пригоди складає 236 425 грн. 05 коп., а ринкова вартість зазначеного автомобіля з урахуванням пошкоджень отриманих у дорожньо-транспортній пригоді 27 вересня 2015 року складає 95 256 грн. 01 коп.

Страхова компанія, у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, виплатила ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 111 725 грн. 44 коп., яка становить різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та ринковою вартістю автомобіля з урахуванням пошкоджень отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У разі якщо шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, то її відшкодування відбувається на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Тобто у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 15 Постанови від 1 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У даному випадку витрати на ремонт автомобіля Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, а, отже, автомобіль вважається фізично знищеним.

Як убачається з матеріалів справи, позивач відремонтував свій автомобіль і в подальшому відчужив його на користь третіх осіб, що підтверджується листом Регіонального сервісного центру в м. Києві від 23 травня 2018 року. Дана обставина свідчить про те, що власник транспортного засобу не був згодний із визначенням його фізично знищеним.

А тому позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди, яка становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди з урахуванням суми, яка була виплачена страховою компанією, а саме 91 169 грн. 04 коп. (236 425 грн. 05 коп. (вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди) - 95 256 01 коп. (вартість автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди) - 50 000 (страхова виплата)).

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції помилково застосував до даних правовідносин норми ст. 1192 ЦК України, замість положень ст. 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та як наслідок помилково визначив суму матеріального збитку у розмірі 111 725 грн. 44 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріальна шкода має відшкодовуватись без урахування податку на додану вартість, оскільки автомобіль відремонтований не був, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення про часткове задоволення позову через неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи викладене, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 917 грн. 71 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 травня 2018 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (02081, АДРЕСА_2, п/б) на користь ОСОБА_3 (02081, АДРЕСА_1) матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 91 169 грн. 04 коп., а також витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 600 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (02081, АДРЕСА_2, п/б) на користь ОСОБА_3 (02081, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 917 грн. 71 коп.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 5 листопада 2018 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова