Справа № 600/961/16-ц
Справа № 2/600/40/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судового засідання Липної О.А.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Козівського району Тернопільської області про надання додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 селищної ради Козівського району Тернопільської області про визначення йому додаткового строку в 3 (три) місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.02.2001 року помер його батько ОСОБА_4 07.09.1993 року останнім було складено заповіт, згідно з яким жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в смт.Козова, по вул.Стельмаха №13, Козівського району Тернопільської області він заповів ОСОБА_5 (рідному брату позивача), однак останній до нотаріальної контори за своє життя не звертався і спадщини згідно з цим заповітом не приймав. ОСОБА_6 (дружина ОСОБА_4І.) була єдиним спадкоємцем за законом після сметрі ОСОБА_4, вступила в управління спадковим майном після його смерті, а тому на думку позивача вважається такою, що прийняла спадщину на підставі ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року). 10.06.2014 року мати позивача ОСОБА_3 померла, однак заповіту не залишила, з останньою ніхто не проживав та не був зареєстрований, спадщини ніхто не прийняв. Позивач зазначив, що лише після смерті брата ОСОБА_5, йому стало відомо, що його брат так і не оформив спадщину за заповітом і за законом після смерті їх батьків. На даний час позивач бажає прийняти спадщину після смерті матері ОСОБА_3, однак до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3 він не звертався із заявою про прийняття спадщини, оскільки строк, визначений законом для подання заяви про прийняття спадщини сплив і у зв»язку із відсутністю спадкоємців звернувся до суду. Просить визначити додатковий строк протягом трьох місяців для подання заяви про прийняття спадщини.

В судове засідання позивач зявився, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задоволити.

Представник ОСОБА_2 селищної ради Козівського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, однак, подав листа, згідно якого даний позов підтримує і просить задоволити в повному обсязі, а справу слухати у відсутності їх представника.

Ухвалою судді від 30.03.2017 року відкрито провадження у цій справі.

Ухвалою попереднього судового засідання від 18.10.2017 року постановлено призначити справу до розгляду у судовому засіданні

Суд, заслухавши думку позивача, приймаючи до уваги лист представника відповідача ОСОБА_2 селищної ради Козівського району Тернопільської області, перевіривши матеріали справи та дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, прийшов до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Судом встановлено, що 15.02.2001 року помер ОСОБА_4 у віці 77 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №090408 (а.с.2).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 склав заповіт від 07.09.1993р., який був посвідчений ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою, за яким все своє майно заповів сину ОСОБА_5 (а.с. 5).

Згідно з копії свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 01 липня 1974 року, ціле домоволодіння, яке розташоване в селищі міського типу Козові по вул.Стельмаха за №13 дійсно належить ОСОБА_4 (а.с.4).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії ФГ №111792 від 07.01.1957р. ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_7 (а.с.8).

10.06.2014 року померла ОСОБА_3 у віці 77 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ИД №171296 (а.с.7).

Відтак, 10.06.2014 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3 (матері позивача).

11.08.2016 року помер ОСОБА_5 у віці 58 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ИД №205570 (а.с.6).

Як вбачається із матеріалів справи, за життя ОСОБА_5 своїм майном не розпорядився. Після смерті ОСОБА_5 у шестимісячний строк ніхто не звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження III-ИД №371448 батьками ОСОБА_1 (позивача) були ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно з довідками ОСОБА_2 селищної ради Козівського району Тернопільської області від 12.10.2016 року №2744/3-16 та №2745/3-16 ОСОБА_4, який помер 15.02.2001 року та ОСОБА_3, яка померла 10.06.204р., були зареєстровані у будинку за адресою: вул. Стельмаха, 16, смт. Козова, ОСОБА_2 (а.с.3,9).

Вказані обставини сторонами ніким не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_4; копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_5; копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_8; копіями довідок ОСОБА_2 селищної ради Козівського району Тернопільської області за №2744/3-16 та №2745/3-16 від 12.10.2016 року; копією заповіту щодо спадкодавця ОСОБА_5; копією свідоцтва про шлюб, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_7; копією свідоцтва про народження ОСОБА_1

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до частин 1, 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Такий строк позивач пропустив.

Частина 3 ст.1272 ЦК України визначає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 надано роз'яснення про те, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Також слід зазначити, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 26.09.2012 по справі № 6-85цс12, у спорі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у ОСОБА_1, як спадкоємця перешкод для подання заяви про прийняття спадщини не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, зокрема, через відсутність будь-якої інформації про оформлення спадщини після смерті спадкодавців, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Відтак, обставини на які покликається позивач, як на поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини після ОСОБА_3, а саме, що йому лише після смерті брата «стало відомо, що такий не оформив спадщину за заповітом після смерті батька та за законом після смерті матері», не існували ні в межах строку для прийняття спадщини, ні поза ним, а тому такі не можуть бути підставою для поновлення строку для прийняття спадщини.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів того, що протягом часу з червня місяця 2014 по грудень місяць 2014 року у нього були поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3

Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (стаття 68 Конституції України).

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано суду підтверджуючих документів щодо існування родинних звязків між ним та померлим ОСОБА_5, які не дають суду можливості вважати такого родичем, а відтак спадкоємцем померлого ОСОБА_4.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, переглядаючи 6 червня 2018 року судові рішення справі №592/9058/17-ц (касаційне провадження № 61-200 св 18), вказав на те, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорено права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Таким чином, на підставі встановлених обставин справи та належним чином оцінених судом доказів, суд дійшов до висновку, що у визначенні позивачу ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 10.06.2014 року, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Козівського району Тернопільської області про надання додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з врахуванням вимог п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; РНОКПП: дані відсутні; паспорт серія КВ №707752.

Відповідач ОСОБА_2 селищна рада Козівського району Тернопільської області; місце знаходження: вул. Грушевського, 32, смт. Козова, Козівський район, Тернопільська область; код ЄРПОУ: 04525573.

Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 15 листопада 2018 року.

Суддя О.Б.Гриновець