Справа №463/6690/18
Провадження №2-о/463/108/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

за участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до зацікавленої особи ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

заявник звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, яким просить вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покласти на нього обов'язки вказані у заяві.

В обґрунтування заяви покликається на те, що ОСОБА_3 є її колишнім чоловіком та проживає разом з нею у квартирі після розірвання шлюбу у 2015 році. Протягом тривалого часу ОСОБА_3 зловживає алкоголем, у стані сп'яніння систематично вчиняє вдома сварки та скандали, неодноразово застосовував насильство. Заявник зверталася за допомогою до правоохоронних органів, але вжиті заходи не дали очікуваного результату, ОСОБА_3 продовжував вчиняти аналогічні дії. Через дії ОСОБА_3 сини були змушені піти з власної квартири і проживають окремо. Поведінка ОСОБА_3 негативно впливає на здоров'я та працездатність заявника. У звязку із хворобою їй необхідно уникати стресів, негативних емоційних навантажень, проте через систематичну протиправну поведінку ОСОБА_3 - змушена постійно лікуватися. ОСОБА_3 неодноразово виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення насильства в сім'ї, його було взято на профілактичний облік в Личаківський ВП ГУНП у Львівській області, як особу, яка вчинила насильство в сімї, він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї. Також останній притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України щодо заявника. Проте, вказані обставини не змусили заінтересовану особу змінити свою поведінку. Заявник переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_3 щодо неї, а також настання тяжких наслідків для здоров'я є дуже високою, і тому змушена звернутись до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом до ОСОБА_3 виявились неефективними та не захистили її від насильства.

В судовому засіданні представник заявника підтримала вимоги викладені в заяві, надала пояснення, аналогічні до викладених у заяві про видачу обмежувального припису та просила таку задоволити. Заявниця подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_3 заперечив проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису. Пояснив, що після того як перестав працювати колишня дружина заявила, що має намір позбавити його права на проживання у квартирі. З цією метою систематично влаштовує сварки та провокації, постійно звертається в правоохоронні органи.

Заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017№2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.

Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмов у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є колишньою дружиною ОСОБА_3, шлюб між ними розірвано в 2015 році. Також встановлено, що сторони проживають спільно за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема відповіді від 23.12.2016 року (а.с.15-20), заявник неодноразово зверталась із заявами до Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області, у звязку із чим ОСОБА_3 виносились офіційні застереження та його було взято на профілактичний облік як особу яка вчинила насильство у сімї.

Як вбачається із долучених до справи судових рішень, ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема:

-постановою Личаківського районного суду м.Львова від 29.01.2016 року за вчинення 21.12.2015 року насильства в сім'ї щодо ОСОБА_1;

-постановою Личаківського районного суду м.Львова від 22.09.2016 року за вчинення 05.07.2016 року насильства в сім'ї щодо ОСОБА_1;

-постановою Апеляційного суду Львівської області від 03.02.2017 року за вчинення 09.11.2016 року та 04.12.2016 року насильства в сім'ї щодо ОСОБА_1;

-постановою Личаківського районного суду м.Львова від 17.04.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні 11.12.2017 року насильства в сім'ї щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_4;

-постановою Личаківського районного суду м.Львова від 13.06.2018 року за вчинення 29.04.2018 року, 22.04.2018 року, 09.05.2018 року, 07.05.2018 року насильства в сім'ї щодо ОСОБА_1

Окрім цього, як вбачається із копії вироку Личаківського районного суду м. Львова від 30.11.2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, призначено покарання та звільнено від відбування покарання на підставі положень Закону України «Про амністію». В ході розгляду вказаного кримінального провадження судом було встановлено факт заподіяння ОСОБА_3 ОСОБА_1 умисних легких тілесних ушкоджень. В частині встановлених вироком обставин, відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України, такі доказуванню не підлягають.

Таким чином, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство щодо ОСОБА_1, є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.

З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника. При цьому суд враховує, що заявниця вже подавала аналогічну заяву, але через обіцянки ОСОБА_3 відкликала її, в той же час, останній продовжує вчиняти насильство відносно заявниці, створює їй нестерпні умови життя і внаслідок зловживання спиртними напоями свою поведінку не контролює.

Тому заяву слід задоволити.

Суд погоджується із доводами заявниці, що саме наведені нею у заяві види обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

заяву ОСОБА_1 (79032, м. Львів, вул. Шафарика, 4а/6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до зацікавленої особи ОСОБА_3 (79032, м. Львів, вул. Шафарика, 4а/6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: 79032, м. Львів, вул. Шафарика, 4а/6, протягом шести місяців:

перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1;

наближатися на відстань менше 300метрів до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та місця праці постраждалої особи ОСОБА_1 ЛЗШ №82 за адресою м. Львів, вул.Шафарика, 13;

вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців.

Допустити рішення суду до негайного виконання. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повідомити про прийняте рішення Личаківський відділ поліції ГУ НП у Львівській області та Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Гирич С. В.