ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 642/2322/18

провадження № 22-ц/818/903/18

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Брулевича В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, який діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

відповідач - Публічне акціонерне товариство "ПроКредитБанк",

відповідач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,

третя особа - Департамент реєстрації Харківської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року в складі судді Бородіної О.В.,

у с т а н о в и в:

В травні 2018 року ОСОБА_1, який діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, звернувся у суд із позовом до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства "ПроКредитБанк" (далі - ПАТ "ПроКредитБанк"), ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент реєстрації Харківської міської ради, про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів.

Позов мотивований тим, що рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 жовтня 2013 року, в рахунок погашення заборгованості за Додатковою угодою від 20 квітня 2006 року № 6121, Договорами про надання траншу від 17 березня 2007 року № 2.21325/6121, від 02 жовтня 2018 року № 207.29059/Р/У202.97 в загальному розмірі 215 114 грн. 54 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, шляхом надання ПАТ "ПроКредитБанк" права продати предмет іпотеки від власного імені будь-якій особі - покупцю за ціною, яка буде визначена суб'єктом оціночної діяльності не раніше, ніж за тридцять календарних днів до укладання відповідного договору купівлі-продажу. Виселено ОСОБА_4 з указаної квартири. Надано ПАТ "ПроКредитБанк" право проводити всі необхідні дії, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на це житло, що передують укладенню договору купівлі-продажу від власного імені, включаючи право внесення до Державного реєстру прав про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, отримання відповідних витягів з нього тощо. Визнано виконавчий напис від 29 липня 2011 року, реєстровій № 2799, вчинений приватним нотаріусом Харківського МНО Слоневською Д.В. на Договір іпотеки №6121-ІД-02 від 17 травня 2007 року, таким, що не підлягає виконанню.

Зазначає, що вказане житло є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбане під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 Крім того, договір купівлі-продажу квартири порушує права неповнолітньої дитини ОСОБА_2, 2002 року народження, яка мешкає в ньому з народження.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив визнати недійсним Застереження, що є договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладено в розділі 7 Договору іпотеки № 6121-ІД-02, укладеного між ПАТ "ПроКредитБанк" та ОСОБА_4; визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ПАТ "ПроКредитБанк" та ОСОБА_3; припинити право ПАТ "ПроКредитБанк" на звернення стягнення на вказану квартиру у спосіб, визначений в даному Застереженні, у тому числі припинити право продажу зазначеної квартири, надане ПАТ "ПроКредитБанк" на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 липня 2013 року; припинити виселення ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 Визнати недійсним Договір іпотеки квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також записи шляхом їх вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В заяві від 22 серпня 2018 року просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1

Заява мотивована тим, що вказана квартира є об'єктом іпотечного договору від 27 грудня 2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Ненакладання арешту на зазначену квартиру може призвести до відчуження квартири іпотекодержателем, що ускладнить або зробить неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 На даний час ОСОБА_3 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова із заявою про скасування заходів забезпечення позову - обтяжень щодо вказаної квартири, накладених під час розгляду цивільної справи 642/9927/13-ц.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на спірну квартиру вже накладена заборона відчуження відповідно до Іпотечного договору від 27 грудня 2013 року, укладеного між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Вилучення запису з реєстру іпотек передбачено тільки після припинення іпотеки відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає припинення іпотеки з однієї з наступних підстав: на підставі повного розрахунку за зобов'язанням, яке забезпечене іпотекою; на підставі визнання договору іпотеки недійсним, або у випадку розірвання договору іпотеки; на підставі реалізації предмету іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Крім того, позивачем не надано доказів існування підстав для припинення іпотеки на час розгляду заяви та не доведено існування ризику відчуження квартири, що може призвести до утруднення виконання або невиконання рішення суду.

30 серпня 2018 року ОСОБА_1 подав до Апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутність заходів забезпечення позову на квартиру дає можливість іпотекодержателю ОСОБА_5 безперешкодно реалізувати предмет іпотеки відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку». Зазначає, що він не є стороною договору позики або договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, та не знає і не може знати, чи існує заборгованість за договором позики. Крім того, застосування заходів забезпечення позову на вказану квартиру гарантує збереження прав дитини на користування цим майном.

Інші учасники справи ухвалу суду першої інстанції не оскаржували.

19 вересня 2018 року ОСОБА_3 подала до Апеляційного суду Харківської області відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відзив мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є підставами для її скасування.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі судді Піддубного Р.М. від 05 вересня 2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Апеляційного суду Харківської 19 вересня 2018 року справа призначалася до судового розгляду.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УШ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-УШ), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

02 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

За правилами частини 3 статті 3 ЦПК України в редакції Закону № 2147-УШ провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Пленум № 9) заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно порушує права відповідача на проживання та користування квартирою, власником якої на даний час є ОСОБА_3

Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 жовтня 2013 року, в рахунок погашення заборгованості за Додатковою угодою від 20 квітня 2006 року № 6121, Договорами про надання траншу від 17 березня 2007 року № 2.21325/6121, від 02 жовтня 2018 року № 207.29059/Р/У202.97 в загальному розмірі 215 114 грн. 54 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом надання ПАТ "ПроКредитБанк" права продати предмет іпотеки від власного імені будь-якій особі - покупцю за ціною, яка буде визначена суб'єктом оціночної діяльності не раніше, ніж за тридцять календарних днів до укладання відповідного договору купівлі-продажу. Виселено ОСОБА_4 з указаної квартири. Надано ПАТ "ПроКредитБанк" право проводити всі необхідні дії, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на це житло, що передують укладенню договору купівлі-продажу від власного імені, включаючи право внесення до Державного реєстру прав про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, отримання відповідних витягів з нього тощо.

На виконання вказаного рішення 26 листопада 2013 року між ПАТ "ПроКредитБанк" і ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений між ПАТ "ПроКредитБанк" та ОСОБА_3, недійсним.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2016 року, залишено без змін ухвалою ВСС України від 02 березня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ПАТ "ПроКредитБанк", треті особи - ПН ХМНО Слоневська Д.В., Ленінський відділ ДВС ХМУЮ, про визнання договору купівлі продажу квартири недійсним відмовлено. Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2014 року, скасовано.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2013 року накладені заходи забезпечення позову, а саме - заборона вчиняти дії, направлені на відчуження квартири АДРЕСА_1

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23 вересня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ПАТ "ПроКредитБанк", треті особи - ПН ХМНО Слоневська Д.В., Служба у справах дітей Ленінського району Управління департаменту праці та соціальної політики ХМР, про визнання права власності на ? частину майна та визнання недійсним договору іпотеки відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2018 року скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2013 року.

Предметом даного позову є квартира АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного з ПАТ "ПроКредитБанк", посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Слоневською Д.В. 26 листопада 2013 року, реєстровий № 4810.

Можливість реалізації іпотекодержателем вказаного майна унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

З урахуванням обставин справи, судова колегія вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 задовольнити частково та забезпечити позов шляхом заборони вчиняти дії, направлені на відчуження квартири АДРЕСА_1

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 та забороною відчуження квартири АДРЕСА_1

Керуючись ст. ст. 149-150, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Заборонити відчуження квартири АДРЕСА_1

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 30 листопада 2018 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

О.Ю.Тичкова