Справа № 513/840/18
Провадження № 2/513/676/18
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., представника позивачки адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарським спорудами, розташований в с. Кулевча, вул. Болгарська, № 45, Саратського району Одеської області.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 07 вересня 2011 року її батько ОСОБА_5 склав заповіт, яким призначив її спадкоємцем усього належного йому на момент смерті майна. 26 листопада 2012 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок № 45, розташований по вул. Болгарській в с. Кулевча Саратського району Одеської області.

У встановлений законом строк позивачка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки та майновий пай. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з тим, що не було надано правовстановлюючих документів на зазначене майно.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с. 105).

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4, належним чином повідомлені про розгляд справи до суду не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 95, 99).

Вислухавши представника позивачки, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

Згідно технічного паспорту, спірний будинок з господарськими будівлями був збудований у 1963 році (а.с. 20-25), тобто до введення в дію діючого ЦК України, тому право власності на вказаний житловий будинок було набуте спадкодавцем в порядку, який існував на час його будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу Президії Верховної ОСОБА_6 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що втратив чинність, на підставі Указу Президії Верховної ОСОБА_6 СРСР від 22.02.1988 року № 8502-Х), кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 ОСОБА_6 Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_6 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже підставою виникнення у спадкодавця ОСОБА_5 права власності на спірний житловий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог зазначених правових актів, які не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Пункти 4, 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах.

Відповідно витягу з погосподарської книги Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, особовий рахунок № 491, власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під № 45, який розташований по вул. Болгарській в с. Кулевча Саратського району Одеської області є ОСОБА_5, який помер 26 листопада 2012 року (а.с. 19).

Згідно звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, вартість зазначеного житлового будинку станом на 02 серпня 2018 року складає 67543 гривні (а.с.26-31).

Частина 1 ст. 1223 ЦК України встановлює, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як видно з копій свідоцтва про народження серії ІV-УР № 1107056 та свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 474809, виданих Кулевчанською сільською радою Саратського району Одеської області, батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с. 6, 7).

ОСОБА_5 залишив заповіт, посвідчений 07 вересня 2011 року секретарем виконавчого комітету Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області за реєстровим номером № 211, відповідно до якого позивачку призначено спадкоємцем усього належного йому на момент смерті майна (а.с. 17). Даний заповіт є чинним, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 18).

ОСОБА_5 помер 26 листопада 2012 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 307866, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області (а.с. 16).

До дня своєї смерті він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено довідкою № 1471 від 12 червня 2018 року Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області. На момент смерті проживав разом з дочкою ОСОБА_2, відповідно до довідки Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області № 1472 від 12 червня 2018 року (а.с. 32).

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями під № 45, розташований по вул. Болгарській в с. Кулевча Саратського району Одеської області.

23 квітня 2013 року приватний нотаріус Саратського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8 за заявою позивачки відкрив спадкову справу щодо майна ОСОБА_5, померлого 26 листопада 2012 року. 20 червня 2013 року нотаріус видав ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну спадкодавцеві земельну ділянку площею 4,50 га (рілля), розташовану на території Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №266514, земельну ділянку площею 0,5800 га (рілля), призначену для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 735123, та на майновий пай у КПС «Агрофірма Кулевча» на підставі сертифікату серії ОД-ХХІІ № 25250.

Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.49-90).

Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований в с. Кулевча, вул. Болгарська, № 45, Саратського району Одеської області через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 36).

Оскільки позивачка, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, інші спадкоємці за законом першої черги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадщину не прийняли та не заперечують проти визнання за позивачкою права власності на спадковий будинок, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1216-1218, 1223, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10-13, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1, виданий 13 лютого 2002 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під 45 (сорок пятим) номером, розташований по вул. Болгарській в с. Кулевча Саратського району Одеської області, що належав ОСОБА_5, який помер 26 листопада 2012 року.

Апеляційна скарга на рішення подається до Апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. І. Бучацька