Провадження № 2/752/1600/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.05.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Павлюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в:

у серпні 2017 року ПАТ "Фідобанк" звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до актів приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів голова Правління ПАТ "Себ банк" ОСОБА_1 прийняв прийняв основні засоби. 14 липня 2016 року на виконання наказів Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Фідобанк" № 26 від 25.05.2916 р. та № 126 від 15.06.2016 р. було проведено інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, малоцінних необоротних матеріальних активів, господарських активів, господарських матеріалів та ТМЦ банку.

За результатами інвентаризації складено протокол № 1 від 14.07.2016 р., в якому відображено недостачу основних засобів, що були передані матеріально - відповідальній особі ОСОБА_1 згідно актів прийому - передачі, (внутрішнього переміщення) основних засобів (форма ОЗ-1) в придатному до експлуатації стані, всього на загальну суму 517 423,59 грн.

Позивач зазначає, що вищевказане майно, яке є власністю банку та має бути включене до ліквідаційної маси, не виявлено за місцем його зберігання при проведенні інвентаризації, відсутність вказаного майна завдало збитків банку на суму 517 423,59 грн.

20.09.2016 р. позивач направив лист відповідачу з проханням повернути майно. Оскільки прохання було залишено без задоволення 01.08.2016 р. було направлено на адресу проживання ОСОБА_1 претензію з проханням повернути вищевказані основні засоби або відшкодувати їх вартість. Такі вимоги не виконані, тому позивач просить стягнути з відповідача 517 423,59 грн. матеріальної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Представник відповідача в судовому засідані не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення, просив відмовити у задоволенні позову, зважаючи на безпідставність позовних вимог.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу № 471к від 07.06.2012 р. ОСОБА_1 приступив до виконання обов"язків голови правління ПуАТ "СЕБ Банк" до моменту погодження кандидатури НБУ (правонаступником якого є ПрАТ "Фідобанк"). (а.с. 10)

Листом НБУ від 26.06.2012 р. за вих. № 41-112/3238-6399 повідомлено, що рішенням комісії НБУ з нагляду та регулювання діяльності банків від 22.06.2012 р. № 452 погоджено ОСОБА_1 головою правління ПАТ "Себ банк". (а.с. 11)

Наказом № 453к від 30.05.2016 р. ОСОБА_1 був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. (а.с. 72)

На підставі рішення НБУ від 20 травня 2016 року № 8 "Про віднесення ПАТ "Фідобанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 травня 2016 року № 783 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ "Фідобанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратитора банку".

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ "Фідобанк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на оин місяць з 20 травня 2016 р. до 19 червня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПУАТ "Фідобанк", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Коваленку О.В. строком на один місяць з 20 травня 2016 р. до 19 червня 2016 р. включно.

Звертаючись у суд з даним позовом, позивач зазначає, що відповідач прийняв основні засоби, а саме

- статуетки танцівник російського балету, у кількості 2 шт.,

- комп"ютер системний блок Apple iMac (z0PG00AR6) з офісом Mac Home and Business 2011,

-музичний центр Beo Play A9,

- телефон мобільний Samsung Galaxy S4 19500 Blask Mist,

- картина "Парні пейзажі" Шмідт - Єрмолаєв,

- планшет Ультрабук Soni VAIO SVD1321Z9R/B (чорний),

- планшет Apple А1460 iPad Wi-Fi 4G 127GB,

- планшет Apple А1455 iPad mini Wi-Fi 4G 64 GB, що підтверджується актами приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів. (а.с. 14 - 31)

З матеріалів справи вбачається, що 14 липня 2016 року на виконання наказів Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Фідобанк" № 26 від 25.05.2916 р. та № 126 від 15.06.2016 р. було проведено інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, малоцінних необоротних матеріальних активів, господарських активів, господарських матеріалів та ТМЦ банку.

За результатами інвентаризації складено протокол № 1 від 14.07.2016 р., в якому відображено недостачу основних засобів, що були передані матеріально - відповідальній особі ОСОБА_1 згідно актів прийому - передачі, (внутрішнього переміщення) основних засобів (форма ОЗ-1) в придатному до експлуатації стані, а саме

- статуетки танцівник російського балету, у кількості 2 шт., вартістю 34 184,11 грн. та 60 581,54 грн.,

- комп"ютер системний блок Apple iMac (z0PG00AR6) з офісом Mac Home and Business 2011, вартістю 33 890,20 грн.,

-музичний центр Beo Play A9, вартістю 37 259,10 грн.,

- телефон мобільний Samsung Galaxy S4 19500 Blask Mist, вартістю 9 298,77 грн.,

- картина "Парні пейзажі" Шмідт - Єрмолаєв, вартістю 324 403,19 грн.,

- планшет Ультрабук Soni VAIO SVD1321Z9R/B (чорний), вартістю 8 645,00 грн.,

- планшет Apple А1460 iPad Wi-Fi 4G 127GB, вартістю 5 295,85 грн.,

- планшет Apple А1455 iPad mini Wi-Fi 4G 64 GB, вартістю 3 865,83 грн.,

всього на загальну суму 517 423,59 грн.

20.09.2016 р. позивач направив лист відповідачу з проханням повернути майно. Оскільки прохання було залишено без задоволення 01.08.2016 р. було направлено на адресу проживання ОСОБА_1 претензію з проханням повернути вищевказані основні засоби або відшкодувати їх вартість. (а.с. 32)

Загальні правила щодо матеріальної відповідальності працівників визначаються главою ІХ КЗпП України, Положенням про матеріальну відповідальність робочих і службовців за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, затвердженим Указом Президії Верховної Ради СРСР від 13 липня 1976 року.

Зазначені норми матеріального права визначають як підстави й умови покладення матеріальної відповідальності на працівників (стаття 130 КЗпП України, розділ І Положення), так і розмір такої матеріальної відповідальності (статті 132-135 КЗпП України, розділи ІІ-ІV Положення).

За змістом зазначених норм матеріального права, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: чи укладено між сторонами трудовий договір, яка підстава покладання на працівника відповідальності за майнову шкоду, чи спричинена шкода діями працівника, в якому обсязі майнової шкоди несе відповідальність працівник за встановлених фактичних обставин, яка ступінь вини працівника за заподіяну шкоду (за виключенням прямої дійсної шкоди), за яких обставин заподіяна шкода, чи спричинена шкода з корисних мотивів та чи є підстави для зменшення розміру покриття шкоди залежно від майнового стану працівника.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов'язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода.

Трудові обов'язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо.

Випадки повної матеріальної відповідальності визначені у статті 134 КЗпП України, зокрема, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей (пункт 1).

Суду не надано доказів, що з відповідачем був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, що не заперечував представник позивача під час судового розгляду.

Згідно з частиною другою статті 130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв'язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.

Отже, звертаючись до суду з даним позовом, позивач повинен був надати докази та довести, що саме винними, протиправними діями відповідача банку була завдана пряма дійсна шкода.

Однак, таких доводів позовна заява не містять, не було їх наведено і під час судового розгляду.

З тексту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги ґрунтуються на пункті 5 ст. 134 КЗпП України, згідно якого працівник несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, завданої недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.

Однак, позивачем суду не було надано доказів передачі відповідачу основних засобів та необоротних нематеріальних активів банку у користування. Додані до позову Акти приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів не ожуть підтверджувати та доказувати передачу відповідного майна ОСОБА_1, як працівнику (голова правління) відповідної банківської установи.

Крім того, згідно п. 7 розділу І норм Положення про інвентаризацію актів та зобов'язань, затвердженого наказом № 879 від 2 вересня 2014р. Міністерства фінансів України і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 жовтня 2014р. за № 1365/26142 проведення інвентаризації є обов'язковим у разі зміни матеріально відповідальних осіб, а інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи (пункт 1 розділу II).

З наданого суду позивачем протоколу засідання робочої інвентаризаційної комісії від 14 липня 2016 року вбачається, що до складу призначеної наказами уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» інвентаризаційної комісії не було включено відповідача. Також не була проведена інвентаризація і при звільненні відповідача, тому суд не вбачає підстав для покладення матеріальної відповідальності на відповідача за виявлення недостачі основних засобів та товарно-матеріальних цінностей.

За таких підстав, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись статтями 15, 16. 525, 526, 530, 533, 1166 ЦК України, статтями 130 та 134 КЗпП України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: