Справа № 509/1248/18
26 червня 2018 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі
головуючого судді Козирського Є.С.,
за участю секретаря Сірман Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області та ОСОБА_3, про застосування наслідків недійсності правочину, -
05 квітня 2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, в якому просив суд застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 за №517 (бланк ВКК № 094762) від 30 травня 2008 року, шляхом зобовязання Реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, запис про скасування наступних записів про право власності:
Позивач в судове засідання не зявися, представник позивача адвокат ОСОБА_5 наддав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, простяь їх задовольнити, не заперечують протии винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Також інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України.
Представник третьої особи Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з'явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 05 травня 2008 року померла матір Позивача - ОСОБА_6.
Позивач являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6
Не погоджуючись із зазначеним договором, ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом про визнання зазначеного договору недійсним та визнання за Позивачем у порядку спадкування права власності на 29 вище зазначені земельні ділянки з № 408/1 по № 408/29 (із відповідними кадастровими номерами), що розташовані за адресою: масив № 23 Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.11.2016 року по справі № 509/759/14-ц позов ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки № 408, загальною площею 3,86 га, розташовану на масиві № 23 на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 22 земельні ділянки, що утворені внаслідок поділу ділянки № 408, за зазначеною адресою, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6

Інші земельні ділянки за №№ 408/4, 408/18, 408/19, 408/23, 408/24, власником яких, на даний час, вважається ОСОБА_7 та земельних ділянок № 408/16 та 408/17, власником яких, на даний час, вважається ОСОБА_8, що є предметом розгляду справи у Овідіопольському районному суді про витребування на користь ОСОБА_1 від зазначених осіб, як добросовісних набувачів зазначених 7 земельних ділянок (справа № 509/3390/16-ц).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.04.2017 року скасовано рішення суду першої інстанції від 07.11.2016 р. й ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено лише в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки №408, загальною площею 3,86 га, розташовану на масиві № 23 на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області. Також зазначено, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Посилаючись на приписи частини 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач звертався до реєстраційної служби з метою реєстрації права власності на земельні ділянки відповідно до рішення апеляційного суду Одеської області від 18.04.2017 року, вважаючи, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації, відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

ОСОБА_9 реєстратором залишено поза увагою наявність обставин, що є підставами для скасування наявних у Реєстрі записів про право власності ОСОБА_2 на 16 зазначених вище земельних ділянок, що входять у склад 22 земельних ділянок, право власності на які за ОСОБА_1 скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.04.2017 року.

Згідно ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. Про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об'єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву. Порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав та повідомлення власника об'єкта нерухомого майна про подані заяви визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. ОСОБА_9 реєстратор зазначених вимог не виконав й не повідомив ОСОБА_1 про подання заяв про скасування наявних у Реєстрі записів про право власності ОСОБА_1 на вищевказані 22 земельні ділянки.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом або подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

ОСОБА_9 реєстратор не відмовив у вчиненні реєстраційної дії щодо скасування наявних у Реєстрі записів про право власності ОСОБА_1 на зазначені 22 земельні ділянки, незважаючи на те, що подані заявником документи відповідають встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вимогам. При цьому рішення Апеляційного суду Одеської області від 18.04.2017 року не дає змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, оскільки взагалі не містить відповідних вказівок.

Таким чином, права та інтереси ОСОБА_1 являються порушеними.

Статтею 37 Закону визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав якщо рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (статтею 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, що передбачено статтею 9 Конституції України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно із частиною першою статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. Рішеннями Європейського суду з прав людини передбачено, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обовязкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невідємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Виходячи з норм ст. 41 Конституції України Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

У відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали справи та докази додані до позовної заяви суд доходить до висновку, що позивач по справі використав надані йому цивільні права з метою захисту власності, належної йому у порядку спадкування.

Однак, позивачу незаконно відмовлено у реєстрації прав власності на 22 розташовані на масиві № 23 на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, що порушує його конституційне право власності.

Керуючись ст.ст. 55, 68 Конституції України, статтями: 3, 15, 16, 25, 203, 215, 216, 1222, 1223, 1225, 1258, 1261 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 258-259, 264, 265, 273, 280-283 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобовязати Реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно запис про скасування записів про право власності на наступні земельні ділянки:

1. № 357707 від 07.03.2013 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку № 408/1, площею 0,1200 га, кадастровий номер: :01:001:1340, що знаходиться на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив 23;

2. № 353104 від 07.03.2013 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку № 408/2, площею 0,1200 га, кадастровий номер: :01:001:1341, що знаходиться на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив 23;

3. № 354749 від 07.03.2013 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку № 408/8, площею 0,0777 га, кадастровий номер: :01:001:1347, що знаходиться на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив 23;

4. № 355205 від 07.03.2013 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку № 408/9, площею 0,1200 га, кадастровий номер: :01:001:1348, що знаходиться на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив 23;

5. № 357026 від 07.03.2013 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку № 408/10, площею 0,1200 га, кадастровий номер: :01:001:1349, що знаходиться на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив 23;

6. № 357618 від 07.03.2013 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку № 408/11, площею 0,1200 га, кадастровий номер: :01:001:1350, що знаходиться на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив 23;

7. № 358700 від 07.03.2013 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку № 408/12, площею 0,1200 га, кадастровий номер: :01:001:1351, що знаходиться на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив 23;

8. № 355191 від 07.03.2013 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку № 408/13, площею 0,1200 га, кадастровий номер: :01:001:1352, що знаходиться на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив 23;

9. № 354477 від 07.03.2013 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку № 408/14, площею 0,1200 га, кадастровий номер: :01:001:1353, що знаходиться на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив 23;

10. № 353075 від 07.03.2013 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку № 408/15, площею 0,1200 га, кадастровий номер: :01:001:1354, що знаходиться на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив 23;

11. № 352620 від 07.03.2013 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку № 408/20, площею 0,1200 га, кадастровий номер: :01:001:1359, що знаходиться на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив 23;

12. № 357001 від 07.03.2013 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку № 408/22, площею 0,1200 га, кадастровий номер: :01:001:1361, що знаходиться на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив 23;

13. № 351830 від 07.03.2013 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку № 408/26, площею 0,1200 га, кадастровий номер: :01:001:1365, що знаходиться на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив 23;

14. № 359045 від 07.03.2013 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку № 408/27, площею 0,1200 га, кадастровий номер: :01:001:1366, що знаходиться на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив 23;

15. № 358440 від 07.03.2013 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку № 408/28, площею 0,1200 га, кадастровий номер: :01:001:1339, що знаходиться на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив 23;

16. № 352623 від 07.03.2013 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку № 408/29, площею 0,1200 га, кадастровий номер: :01:001:1338, що знаходиться на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив 23.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_10