26.06.2018431/2950/18/8075/2018
Справа 431/2950/18
Провадження № 2-о/431/971/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Ткач О.В.,

за участю секретаря Кустової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Станично-Луганський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила суд встановити факт того, що її мати ОСОБА_2 померла 24.02.2018 року знаходячись в с. Кошари Антрацитівського р-ну Луганської області, де з травня 2014 року проводиться антитерористична операція.

В обґрунтування заяви заявник ОСОБА_1 посилалася на те, що факт смерті ОСОБА_2 підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 11 від 27.02.2018 р., виданим державною установо, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. Оформити медичні документи та свідоцтво про смерть за місцем смерті немає можливості оскільки документи, видані органами влади на непідконтрольній українській владі території, є недійсними. Встановлення факту смерті своєї матері для заявника має юридичне значення.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, у своїй заяві просила розглянути справу у її відсутність.

Представник заінтересованої особи Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про прийняття рішення на розсуд суду згідно вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази по справі, перевіривши наведені в заяві доводи, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії паспорта громадянина України (а.с. 8) ОСОБА_3 народилась 1938 року, уродженка хутора Марусенки Штеповського р-ну Сумської області, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 11 від 27.02.2018 року (а.с. 9) ОСОБА_3 померла 24.02.2018 року за адресою реєстрації: вул. Садова, буд. 16, с. Кошари, Антрацитівський район, Луганської області, причина смерті: ішемічна хвороба серця.

Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с. 7), свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 7 зворот) вбачається, що померла була матірю заявнику.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 р. №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», встановлено, що міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності.

Розпорядженням КМУ № 1085-р від 07.11.2014 р. затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено у т.ч. с. Кошари, Антрацитівського району, Луганської області.

За загальним правилом документи, видані органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, їх акти (рішення, документи) є недійсними і не створюють правових наслідків.

Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов'язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Оцінюючи вказану ксерокопію лікарського свідоцтва про смерть, виданого установою на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації особистих немайнових та майнових прав заявника, суд вважає, що надана заявником ксерокопія лікарського свідоцтва про смерть (а.с. 9) є підтвердженням того, що дійсно ОСОБА_3 померла 24.02.2018 року за адресою реєстрації: вул. Садова, буд. 16, с. Кошари, Антрацитівський район, Луганської області, причина смерті: ішемічна хвороба серця.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12-13, 259, 263-265, п.8 ч.1 ст. 315, 317, ч.2 ст. 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Станично-Луганський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт смерті 24 лютого 2018 року громадянки України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки хутора Марусенки Штеповського р-ну Сумської області, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, місце смерті Україна, Луганська область, Антрацитівський р-н, с. Кошари, причина смерті: ішемічна хвороба серця.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя О.В. Ткач