Справа № 473/3143/18
РІШЕННЯ

іменем України

"26" листопада 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Заблоцької М.М., позивачки ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в якому вказувала, що 17 вересня 2017 року малолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (матір'ю якого є відповідачка) каштаном, випущеним з рогатки, спричинив малолітньому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (матір'ю якого є позивачка) травму лівого ока, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

08 грудня 2017 року за вказаним фактом зареєстровано кримінальне провадження за №0000128 та розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України.

Постановою Вознесенського ВП ГУНП від 17 січня 2018 року кримінальне провадження за фактом спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень закрито в зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Водночас постановою Вознесенського міськрайонного суду від 26 січня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 184 КУпАП та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Внаслідок отриманої травми ОСОБА_5 тривалий час лікувався. На придбання лікарських засобів для лікування сина (лікарських засобів для лікування травми ока та наслідкового розладу - неврозу), проїзд до лікувальних закладів (Миколаївської обласної офтальмологічної лікарні, ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова Національної Академії медичних наук України») та в зворотному напрямку ОСОБА_7 витратила 2 668,98 грн. Тому позивачка просила суд стягнути з відповідачки на свою користь завдану їй матеріальну шкоду.

Крім цього ОСОБА_1 вказувала, що внаслідок заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень вона зазнала моральних страждань, що виразилися у душевних хвилюваннях за здоров'я сина, емоційних стресах, погіршенні стану здоров'я, зміні звичайного ритму життя. Хвилювання були посилені байдужим ставленням відповідачки до ситуації, що склалася.

Грошовий еквівалент моральної шкоди позивачка оцінила в 50 000 гривень та просила стягнути цю суму з відповідачки.

Ухвалою суду від 04 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди прийнято до розгляду. Цією ж ухвалою відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого засідання.

24 вересня 2018 року відповідачка ОСОБА_2 надала суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди визнала частково, вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не визнала. При цьому у відзиві вказувала, що 17 вересня 2017 року її син ОСОБА_8 дійсно каштаном, випущеним з рогатки, спричинив малолітньому ОСОБА_5 травму лівого ока. Проте вказана травма була нанесена ненавмисно. Після інциденту відповідачка принесла ОСОБА_1 свої вибачення, запропонувала матеріальну допомогу, намагалася цікавитися станом здоров'я ОСОБА_5, проте позивачка відмовилася від будь-яких контактів та допомоги.

Відповідачка при вирішенні спору просила суд врахувати її тяжке матеріальне становище, зазначаючи, що вона не працює, жодних доходів не отримує, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, в тому числі сина, що має незадовільний стан здоров'я. Вказувала на готовність відшкодувати завдану матеріальну шкоду частково - в частині витрат на придбання лікарських засобів для лікування травми ока та витрат на проїзд до Миколаївської обласної офтальмологічної лікарні та в зворотному напрямку, а всього в розмірі 2 399,49 грн. Решту витрат вважала такими, що не пов'язані з завданою травмою.

Також ОСОБА_2 вважала безпідставними вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди, вказуючи на те, що наявність та розмір такої шкоди останньою не доведено.

05 жовтня 2018 року позивачка ОСОБА_1 надала суду заперечення на відзив в якому свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вказуючи на те, що наявність та розміри матеріальної та моральної шкоди є обґрунтованими та підтвердженими достатніми доказами, а доводи відповідачки про її бажання відшкодувати завдану матеріальну шкоду в добровільному порядку є надуманими та не відповідають дійсності.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2018 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні після часткової зміни думки щодо позову позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди визнали частково - в розмірі 1 111,75 грн., вказуючи на те, що витрати саме на цю суму пов'язані з лікуванням від заподіяної ОСОБА_5 травми, вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не визнали. В іншій частині надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3, показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що 17 вересня 2017 року малолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (матір'ю якого є відповідачка) каштаном, випущеним з рогатки, спричинив малолітньому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (матір'ю якого є позивачка) травму лівого ока, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

08 грудня 2017 року за вказаним фактом зареєстровано кримінальне провадження за №0000128 та розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України.

Постановою Вознесенського ВП ГУНП від 17 січня 2018 року кримінальне провадження за фактом спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень закрито в зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Водночас постановою Вознесенського міськрайонного суду від 26 січня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 184 КУпАП та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Внаслідок отриманої травми ОСОБА_5 тривалий час лікувався.

Аналізуючи вимоги та заперечення сторін, суд виходить з наступного.

1)В частині відшкодування матеріальної шкоди:

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов'язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо (ч. 1 ст. 1199 ЦК України).

Шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою (ч. 1 ст. 1178 ЦК України).

Судом встановлено, що на придбання лікарських засобів для лікування сина, проїзд до лікувальних закладів та в зворотному напрямку ОСОБА_7 витратила власні грошові кошти.

Зокрема позивачкою було витрачено:

-на придбання лікарських засобів за фіскальним чеком від 18 вересня 2017 року - 121 грн. (а.с. 45);

-на придбання лікарських засобів за фіскальним чеком від 18 вересня 2017 року - 383,30 грн. (а.с. 45);

-на придбання лікарських засобів за фіскальним чеком від 20 вересня 2017 року - 287,45 грн. (а.с. 45);

-на проїзд до лікувального закладу до м. Миколаєва та в зворотному напрямку за чотирма проїзними квитками від 20 вересня 2017 року на загальну суму 320 грн. (а.с. 44, 47);

Необхідність вказаних витрат для лікування ОСОБА_5 від травми ока повністю підтверджена показаннями свідка ОСОБА_9, копіями амбулаторної та медичних карток, направлень до Миколаївської обласної офтальмологічної лікарні (а.с. 11-20).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 також витратила на лікування сина:

-на придбання лікарських засобів за фіскальним чеком від 27 вересня 2017 року (а.с. 45) - 552,90 грн.;

-на проїзд до лікувального закладу до м. Одеси та в зворотному напрямку за чотирма проїзними документами від 25 вересня 2017 року на загальну суму 269,49 грн. (а.с. 45-46);

-на проїзд до лікувального закладу до м. Миколаєва та в зворотному напрямку за чотирма проїзними квитками від 26 вересня 2017 року на загальну суму 320 грн. (а.с. 44);

-на проїзд до лікувального закладу до м. Миколаєва та в зворотному напрямку за двома проїзними документами та двома чеками від 03 жовтня 2017 року на загальну суму 334,14 грн. (а.с. 44-45, 47).

Судом встановлено, що витрати на вказані поїздки та придбання лікарських засобів (за винятком витрат на придбання за фіскальним чеком від 27 вересня 2017 року таблеток «омарон» на суму 80,70 грн., які не мають жодного відношення до лікування дитини та не враховуються судом при обрахуванні шкоди) пов'язані з лікуванням ОСОБА_5 від неврозу. Дійсно вказані поїздки, внаслідок чого сину позивачки було призначене та проведене додаткове лікування, не були здійснені за призначенням лікуючого лікаря. Проте, як вбачається з копії амбулаторної картки (а.с. 15), копії медичного висновку ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова Національної Академії медичних наук України» від 25 вересня 2017 року (а.с. 21) внаслідок цього у ОСОБА_5 виявлено додаткові розлади здоров'я, що не були виявлені під час лікування за місцем мешкання дитини. Водночас необхідність проведення лікування сина позивачки від неврозу та прямий зв'язок цього захворювання з отриманням ОСОБА_5 травми ока підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 та копією медичного висновку ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова Національної Академії медичних наук України» від 25 вересня 2017 року (а.с. 21).

Разом з тим відповідачкою, на думку суду, не надано достатніх доказів, що б свідчили про наявність у неї тяжкого матеріального становища, що унеможливлює чи значно перешкоджає відшкодуванню завданої шкоди.

Таким чином з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути матеріальну шкоду в загальному розмірі 2 588,12 грн. (121 грн. (фіскальний чек від 18 вересня 2017 року) + 383,30 грн. (фіскальний чек від 18 вересня 2017 року) + 287,45 грн. (фіскальний чек від 20 вересня 2017 року) + 320 грн. (проїзні квитки від 20 вересня 2017 року) + 552,90 грн. (частково витрати за фіскальним чеком від 27 вересня 2017 року (633,60 грн. - 80,70 грн.)) + 269,49 грн. (проїзні документи від 25 вересня 2017 року) + 320 грн. (проїзні квитки від 26 вересня 2017 року) + 334,14 грн. (проїзні документи від 03 жовтня 2017 року)).

2)В частині відшкодування моральної шкоди:

Суд вважає очевидним те, що внаслідок заподіяння малолітньому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_1, як мати, зазнала моральних страждань, що виразилися у душевних хвилюваннях за здоров'я сина, зміні звичайного ритму життя.

Також суд враховує поведінку відповідачки після заподіяння її сином шкоди.

Інші зазначені позивачкою доводи в цій частині не знайшли свого належного підтвердження. Зокрема ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами наявність у неї емоційних стресів, не довела наявність зв'язку між ушкодженням здоров'я сина та погіршенням стану її здоров'я.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа, якій неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана моральна шкода, має право вимагати відшкодування такої шкоди особою, яка її завдала, за наявності вини останньої.

Шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою (ч. 1 ст. 1178 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно ч.ч. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема подальшої поведінки заподіювача шкоди. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з встановлених обставин, суд вважає достатнім, адекватним та справедливим присудження позивачці відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 грн.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (згідно розміру задоволених позовних вимог) також підлягає стягненню судовий збір:

-683,44 грн. за вимогою про відшкодування матеріальної шкоди (704,80 грн. (сплачений судовий збір) х 96,97 % (процент задоволених позовних вимог);

-14,10 грн. за вимогою про відшкодування моральної шкоди (704,80 грн. (сплачений судовий збір) х 2 % (процент задоволених позовних вимог).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідент. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідент. номер НОМЕР_2) матеріальну шкоду в розмірі 2 588 (дві тисячі п'ятсот вісімдесят вісім) гривень 12 копійок, а також 1 000 (одну тисячу) гривень в порядку відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідент. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідент. номер НОМЕР_2) 697 (шістсот дев'яносто сім) гривень 54 копійки в порядку відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 грудня 2018 року.

Суддя: О.В. Вуїв