Справа № 361/5758/18
Провадження № 2/361/3022/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.,

за участю секретаря Бас Я.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Споживчий центр про визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться вищевказана цивільна справа.

Представник відповідача направив до суду клопотання про направлення даної справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва. (а.с. 24-25)

Представник позивача заперечував проти задоволення заявленого клопотання.

Суд вислухавши думку представника позивача, дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Споживчий Центр про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2018 року провадження по зазначеній цивільній справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначений на 06 листопада 2018 року.

06 листопада 2018 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду з підстав ч. 4 ст. 177 ЦПК України та п. 6 ч.1 ст. 257 ЦПК України було відмовлено, надано строк для усунення недоліків позовної заяви до 16 листопада 2018 року для сплати судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Позивачем надана квитанція № 132 про сплату судового збору у зазначеному розмірі від 16 листопада 2018 року.

Як вже зазначалось в ухвалі Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2018 року, встановлено, що з 10 червня 2017 року з дня набрання чинності спеціальним ЗУ Про споживче кредитування, відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування регулюється спеціальним законом- ЗУ Про споживче кредитування, а не Законом України Про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ Про споживче кредитування цей Закон не поширюється на: договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування на строк до одного місяця.

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору від 24 листопада 2017 року, термін повернення кредиту 07 грудня 2017 року.

Кредитний договір укладений на строк до одного місяця, тому не є договором споживчого кредитування відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ Про споживче кредитування, отже даний спір не є спором про захист прав споживачів.

З наведеного вбачається, що правовідносини за кредитним договором від 24 листопада 2017 року не є правовідносинами споживчого кредитування, а спір не є спором про захист прав споживачів, оскільки договір не є договором про надання споживчого кредиту, послуги, які були надані, не є послугами споживчого кредитування, а позивач не є споживачем і не користується правами споживача, в тому числі і на захист прав споживача, тобто звернувся до суду не за захистом своїх прав споживача, а за захистом своїх прав, як сторона цивільного договору.

Крім іншого відповідно до п.п. 1, 11 ст. 11 Закону України Про споживче кредитування споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не повязаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконання обовязків найманого працівника. Договір про споживчий кредит вид кредитного договору. За яким кредитодавець зобовязується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах , встановлених договором,а споживач (позичальник) зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно п.1.2 договору кредит надавався для використання позивальником на будь-які цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку діяльність, незалежну професійну діяльність або виконання обовязків найманого споживчого кредиту.

В п. 1.3. договору зазначається, що сторони погодились, що кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту.

Таким чином, спірний договір не належить до договорів споживчого кредиту.

Відповідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

З вищенаведеного вбачається, що у даному випадку у позивача немає права альтернативної підсудності, тому позивач немає права подавати позов за своїм зареєстрованим місцем проживання, а повинен подати позов до Шевченківського районного суду м. Києва за місцезнаходженням ТОВ Споживчий центр.

Таким чином, судом було встановлено, що справа підсудна Шевченківському районному суду м.Києва.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 ст. 31 ЦПК України встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше пяти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше пяти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ч. 2 ст. 27, п. 1ч.1 ст. 31, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю Споживчий Центр про передачу справи за підсудністю, - задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Споживчий центр про визнання кредитного договору недійсним, направити за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Радзівіл А.Г.