Справа № 182/6882/13-ц
Провадження № 2/0182/97/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.11.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кобеляцької Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про визнання договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 лютого 2012 року недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 01 липня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого зі всіма правами та обовязками є АТ «ОТП Банк», був укладений Кредитний договір № МL-306/109/2008. За умовами Кредитного договору Банк надав позичальнику кредит в розмірі 80 000 грн. 00 коп. на купівлю нерухомого майна, терміном з 01 липня 2008 року по 03 липня 2023 року. В свою чергу, позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути Банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені Кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобовязання, визначені Кредитним договором. Відповідно до п.3 ч.1 Кредитного договору за користування кредитними коштами встановлена плаваюча процентна ставка у 4,99 відсотків річних + FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщена в банку на строк 365 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за Кредитним договором, 01 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № SR-306/109/2008. Згідно умов п.п.1.1, 1.2, 2.1 Договору поруки, у порядку та на умовах, передбачених Договором поруки відповідачка ОСОБА_3 зобовязалася нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання в повному обсязі зобовязань позичальника за Кредитним договором щодо повернення основної суми кредиту, відсотків за користування кредитом, пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків та штрафу за нецільове використання кредиту. За умовами Кредитного договору позичальник зобовязався за порушення строків повернення кредиту сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожний день прострочки. Таким чином, станом на 27 травня 2013 року у позичальника за Кредитним договором № МL-306/109/2008 від 01 липня 2008 року існує заборгованість перед Кредитором в сумі 81 259 грн. 74 коп. та складається з: заборгованості за кредитом 76 220 грн. 98 коп., заборгованості по відсоткам 5 038 грн. 76 коп. Враховуючи ту обставину, що позичальники порушили вимоги умов Кредитного договору, а саме: не виконали належним чином, в обумовлені строки, зобовязання щодо оплати кредиту і відсотків у сумі, передбаченій Кредитним договором, Банк вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. І просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості в розмірі 81 259 грн. 74 коп. в примусовому порядку.

19 жовтня 2017 року ОСОБА_2 надав до суду зустрічну позовну заяву до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 лютого 2012 року недійсним (а.с.102-103).

В обґрунтування своїх вимоги посилається на те, що позивачем вказано, що за договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 лютого 2012 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № МL-306/109/2008 від 01 липня 2008 року, а також за договором поруки № SR-306/109/2008, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 В позові також ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зазначило, що вищевказане право вимоги набуто ним на підставі ст.512, 514 ЦК України. Однак, відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Згідно з ч.2 ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Тому, приймаючи до уваги порядок заміни та докази прав, встановлені вищевказаними нормами, відповідач вказує, що не отримував від ПАТ «ОТП Банк» повідомлення про відступлення на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за кредитним договором № МL-306/109/2008 від 01 липня 2008 року. Крім цього, відповідач зазначає, що не отримував ані від ЗАТ «ОТП Банк», ані від ПАТ «ОТП Банк», ані від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» жодних вимог на будь-які суми. Таким чином, договір купівлі-продажу кредитного портфелю, укладений 24 лютого 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», є недійсним, а тому просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу кредитного портфелю, укладений 24 лютого 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

13 лютого 2018 року від ТОВ "ОТП Факторинг Україна" надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (а.с.129-131), в якому представник позивача заперечував проти предявлених позовних, вважав їх необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 лютого 2012 року, ПАТ «ОТП Банк», у відповідності до ст.512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг України» прийняло право вимоги за Кредитним договором № МL-306/109/2008 від 01 липня 2008 року, який укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, а також Договором поруки № SR-306/109/2008, який був укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, то кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. В Постанові від 15 квітня 2015 року Верховний Суд України дійшов висновку, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі. Отже, відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язанні, якщо обов'язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, оскільки він суперечить вимогам ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України. При розгляді справи Верховний Суд України у постанові від 23 вересня 2015 року зробив наступний висновок: відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі невиконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч.2 ст.517 ЦК України зазначено, що боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Отже, якщо ОСОБА_2 належно виконував свої зобовязання перед первісним кредитором ПАТ «ОТП Банк», він має можливість надати підтвердження їх виконання. Невиконання позичальником умов Кредитного договору, на підставі п.1.9.1. Кредитного договору дає право (а не зобовязує) Банку достроково вимагати виконання боргових зобовязань за кредитом у позичальника. Згідно п.1.6.1. ч.2 Кредитного договору, позичальник зобовязаний повністю повернути Банку суму кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту, відповідно до умов, встановлених цим Договором. Якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України). Враховуючи той факт, що датою остаточного повернення кредиту є 03 липня 2023 року, кредитодавець має право звернутись до позичальника у будь-який період до дня закінчення кредитного зобовязання, предявлення позовної заяви до суду. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 29 жовтня 2018 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ПАТ "ОТП Факторинг Україна" надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у відповідності до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, якою передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № МL-306/109/2008 від 01 липня 2008 року, станом на 13 лютого 2018 року заборгованість складає 81 259 грн. 74 коп. А тому, на підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості в розмірі 81 259,74 грн., з яких: 76 220 грн. 98 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 5 038 грн. 76 коп. - заборгованість за відсотками.

В судових засіданнях представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги банку підтримала та просила суд їх задовольнити. Щодо пред"явлених позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ТОВ ОТП Факторинг Україна» про визнання договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 лютого 2012 року недійсним, вважає, що вони є необґрунтованими та безпідставними, виходячи з того, що купівля кредитного портфелю ніяким чином не впливає на зобов"язання ОСОБА_5 по укладеному кредитному договору. Крім того, зазначає, що звернення банку до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису ніяким чином не перешкоджає праву банку звернутись й до суду для стягнення боргу.

В судове засідання 29.11.2018 року представник позивача не прибула, надавши заяву про закінчення розгляду справи в свою відсутність. Суд вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутність представника позивача, оскільки свою позицію представник позивача виклала як усно, так і в письмовій формі.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_1 предявлені позовні вимоги не визнав, послався на подані ним заперечення. Позовні вимоги свого довірителя за зустрічним позовом підтримав в повному обсязі. Додатково суду пояснив, що позивач не мав права одночасно з поданням позову до суду звертатись до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, оскільки в позасудовому порядку спір вже урегульований.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Як встановлено в судовому засіданні, 01 липня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого зі всіма правами та обовязками є АТ «ОТП Банк», був укладений Кредитний договір № МL-306/109/2008, згідно якого Банк надав позичальнику кредит в розмірі 80 000 грн. 00 коп. на купівлю нерухомого майна, терміном з 01 липня 2008 року по 03 липня 2023 року, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобовязання, визначені кредитним договором (а.с.6-10). З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором, 01 липня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № SR-306/109/2008, згідно умов якого, ОСОБА_3 у порядку та на умовах, передбачених договором поруки, зобовязалася нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання в повному обсязі зобовязань позичальника за кредитним договором щодо повернення основної суми кредиту, відсотків за користування кредитом, пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків та штрафу за нецільове використання кредиту (а.с.12). 24.02.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг України» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого ПАТ «ОТП Банк», у відповідності до ст.512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України, відступило право вимоги, а ТОВ «ОТП Факторинг України» прийняло право вимоги за кредитним договором № МL-306/109/2008 від 01.07.2008 року, який укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, а також договором поруки № SR-306/109/2008, який був укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 (а.с.20-40). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку станом на 27 травня 2013 року, у позичальника за кредитним договором № МL-306/109/2008 від 01.07.2008 року існувала заборгованість перед кредитором в сумі 100 311 грн. 69 коп., що складається із заборгованості за кредитом в 76 220 грн. 98 коп. та заборгованості по відсотках в 24 090 грн. 71 коп. (а.с.3-4), яку позивач і просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь. 29.10.2018 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" надав уточнену позовну заяву, в якій розмір заборгованості за кредитним договором було перераховано та просив остаточно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № МL-306/109/2008 від 01.07.2008 року станом на 13.02.2018 року складає 81 259 грн. 74 коп., з яких 76 220 грн. 98 коп. заборгованість за тілом кредиту, а 5 038 грн. 76 коп. - заборгованість по відсоткам (а.с.190-191).

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом ч.1, 2 ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги неналежне виконання умов кредитного договору та наявність непогашеної заборгованості, встановивши факт укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» і солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № МL-306/109/2008 від 01.07.2008 року. Розмір зазначеної вище заборгованості підтверджується представленим позивачем розрахунком, який є арифметично правильним, відповідає умовам кредитного договору з відповідними змінами та доповненнями і неспростований відповідачами.

Розглянувши зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 24 лютого 2012 року недійсним, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Предметом договору фінансування під відступлення грошової вимоги може бути: передача грошової вимоги фактору в обмін на надання клієнту грошових коштів; відступлення клієнтом фактору своєї грошової вимоги, як способу забезпечення виконання зобов'язання, що є у клієнта перед фактором (наприклад кредитний договір). Грошова вимога - це вимога клієнта до боржника на підставі будь-якого договору, за яким боржник повинен виплатити клієнту певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п.3.1 договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 лютого 2012 року, ПАТ «ОТП Банк» в порядку та на умовах, визначених договором, продає (переуступає) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги, який включає в себе кредитний договір № МL-306/109/2008 від 01.07.2008 року та договір поруки № SR-306/109/2008 та зобов"язується сплатити на користь продавця винагороду (а.с.21, 28 оборот).

Отже, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», звертаючись до суду з позовом про стягнення коштів за кредитним договором, реалізувало своє право кредитора на захист порушених прав, що виникло в результаті неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 вказаного Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Стаття 1078 ЦК України передбачає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ст.1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка, відповідно до закону, має право здійснювати факторингові операції.

За правилами ст.1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Згідно зі ст.1084 ЦК України, якщо, відповідно до умов договору факторингу, фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором, фактор зобов'язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов'язаний сплатити факторові залишок боргу.

Згідно з п.11 ч.1 ст.4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг вважається фінансовою послугою.

Також, згідно з ч.5 ст.5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону. Зазначеним Законом не встановлено будь-яких обмежень щодо складу боржників, право вимоги за якими може бути відступленим.

В главі 73 Цивільного кодексу України «Факторинг», також не зазначено вичерпного переліку осіб боржників, які можуть виступати боржниками за договором факторингу.

Згідно положень ч.2 ст.1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», валютні операції:

- операції, пов'язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України;

- операції, пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності;

- операції, пов'язані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей.

Отже, діяльність ТОВ «ОТП Факторинг Україна» жодним чином не пов'язана із здійсненням саме валютних операцій.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на час укладання спірного договору факторингу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» мало відповідну ліцензію та було зареєстровано як фінансова установа, тобто станом на 24 лютого 2012 року мало необхідні права та повноваження щодо купівлі-продажу кредитного портфелю.

Виходячи із викладеного, суд приходь до висновку, що позовні вимоги про визнання договору факторингу недійсним в частині передачі кредитного договору № МL-306/109/2008 від 01 липня 2008 року, є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки даний договір факторингу відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» необхідно стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 1 031 грн. 12 коп.

Керуючись ст.512, 514, 517, 526, 530, 554, 629, 1050, 1054, 1077-1079, 1082 ЦК України, ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН - НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором № МL-306/109/2008 від 01 липня 2008 року в розмірі 81 259 (вісімдесят одна тисяча двісті п"ятдесят дев"ять) грн. 74 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН - НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати по справі в розмірі 1031 (одна тисяча тридцять одна) грн. 12 коп.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про визнання договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 лютого 2012 року недійсним - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду (м.Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_6