ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/819/380/18; 22-ц/819/381/18 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_2 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20 вересня 2018 року у складі судді Дорошинської В.Е. у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики

В С Т А Н О В И В :

12 вересня 2018 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики грошей від 02.03.2016р. у розмірі 452 160 грн та судових витрат в сумі 4 521,60 грн.

17 вересня 2018р. ОСОБА_3 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2010р.

В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що за договором позики та іпотечного договору від 02.03.2016р., укладених між сторонами, відповідач отримала грошові кошти в сумі 16 000 доларів США, що станом на 07.09.2018р. складає 452 160 грн і передала в іпотеку ОСОБА_3 належну їй квартиру АДРЕСА_1.

Кінцевим строком повернення позики за умовами договору є 07.02.2018р., однак після спливу цієї дати відповідач відмовилась добровільно повернути позику.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовує тим, що відповідач на власний розсуд може розпорядитися належним їй нерухомим майном, а саме квартирою, яка є предметом договору іпотеки, а тому невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 вересня 2018 року заява про забезпечення позову задоволена, накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири ВМХ 561210 від 18.08.2010р.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні заяви. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що є сином та єдиним спадкоємцем ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 12.09.2018р., тоді як остання померла в травні 2018р., та на час пред'явлення позову не набула цивільної процесуальної дієздатності у даному процесі. Крім того, цивільно-процесуальним законодавством не передбачено можливість пред'явлення позову до особи, яка на час звернення до суду з позовом померла та правоздатність якої, відповідно до вимог ч.4 ст. 25 ЦК України, припинилася. Оскаржуваною ухвалою про забезпечення позову суд вирішив питання про права скаржника, як спадкоємця відповідача. Оскільки позовні вимоги пред'явлено до особи, яка на час звернення до суду померла, спадкоємців померлої особи судом не було залучено, а тому заява про накладення арешту на нерухоме майно, право власності на яке перейшло до спадкоємця в порядку спадкування, не може бути задоволена.

ОСОБА_3 не скористався правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність судового рішення в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлені такі обставини.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно суд першої інстанції виходив з того, що майно на яке позивач просить накласти арешт, належить відповідачу ОСОБА_4, та за наявності обґрунтованого припущення про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду є підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Із матеріалів справи вбачається, що 12.09.2018р. ОСОБА_3 звернувся із позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики грошей від 02.03.2016р. у розмірі 452 160 грн та судових витрат в сумі 4 521,60 грн.

В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що за договором позики та іпотечного договору від 02.03.2016р., укладених між сторонами, відповідач отримала грошові кошти в сумі 16 000 доларів США, що станом на 07.09.2018р. складає 452 160 грн і передала в іпотеку ОСОБА_3 належну їй квартиру АДРЕСА_1. Кінцевим строком повернення позики за умовами договору є 07.02.2018р., однак після спливу цієї дати відповідач відмовилась добровільно повернути позику у зв'язку з чим просив стягнути суму боргу з відповідача.

17 вересня 2018р. ОСОБА_3 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2010р., оскільки відповідач може розпорядитись належним їй майном, що ускладнить або зробить не можливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Перелік видів забезпечення позову, зазначені у ст. 150 ЦПК України та які можуть бути застосовані судом, не є вичерпним, але такі заходи мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Необхідність звернення до суду з апеляційною скаргою і захист своїх прав ОСОБА_2 пов'язує з тим, що він є сином і єдиним спадкоємцем ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2., а тому наклавши арешт на нерухоме майно у вигляді квартири, суд вирішив питання про його права, як спадкоємця, і не залучив його до участі у справі.

У відповідності до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкоємством є перехід прав і обов'язків від спадкодавця до інших осіб, зокрема до спадкоємців першої черги згідно ст. 1261 цього Кодексу. Спадкоємство здійснюється за законом у випадку, якщо воно не змінено заповітом. Для спадкоємця, який прийняв спадщину згідно ст.ст. 1269, 1270 ЦК України виникають майнові права до складу яких належить право власності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, яка є відповідачем у справі що розглядається, померла ІНФОРМАЦІЯ_2., що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 видане Дніпровським районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.62)

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 виданого Дніпровським РВ РАЦС 26.04.1990р., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_4.(а.с.61)

Факт родинного зв'язку ОСОБА_2 і ОСОБА_4 підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження.(а.с.64)

Згідно інформації наданої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І., ОСОБА_2 14.05.2018р. звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2., у зв'язку з чим заведена спадкова справа № 19/2018, реєстраційний номер в спадковому реєстрі 62407041.(а.с.63)

Враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві (померлому) на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, обов'язки померлої особи переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається заміна боржника у зобов'язанні, а тому до ОСОБА_2 перейшли права і обов'язки спадкодавця, в тому числі і боргові зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень наданих у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра зверталася з такою заявою, позовним вимогам.

Позовна заява про стягнення боргу за договором позики подана ОСОБА_3 до ОСОБА_4 12.09.2018р., тоді як остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2., а тому на час звернення з позовом правоздатність відповідача припинилася відповідно до вимог ч.4 ст.25 ЦК України.

Питання щодо наявності спадкоємців після смерті ОСОБА_4, відповідача у справі, позивачем не порушувалось та судом першої інстанції не досліджувалось, жодних вимог до спадкоємців не заявлено.

Вживаючи заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яке належало за життя ОСОБА_4, та після смерті останньої перейшло до спадкоємця ОСОБА_2, суд вирішив питання про права скаржника, як спадкоємця після смерті матері ОСОБА_4

Враховуючи, що вжиття заходів забезпечення позову можливе за наявності спору, що виник між сторонами, тоді як, відповідач по справі ОСОБА_4, на час звернення з позовом померла, питання щодо залучення правонаступників померлої особи позивачем не заявлено та судом першої інстанції не вирішувалось, вимоги до спадкоємців ОСОБА_4 позивач у даній справі не заявляв, а тому підстави для задоволення заяви про забезпечення

позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спадкування та право власності на яке перейшло до спадкоємця померлої особи, у даній справі відсутні.

Оскільки судом першої інстанції прийнято судове рішення про права, свободи, інтереси та обов'язки особи, що не була залучена до участі у справі, колегія суддів приходить до висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 367, 374, п.4 ч.2 ст. 376, 381 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20 вересня 2018 року про вжиття заходів забезпечення позову скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови 03 грудня 2018 року.

Головуючий _______________ Н.В.Орловська

Судді: _______________ О.В.Кутурланова

_______________ В.В.Майданік