КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/1481/2018 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ігнатченко Н.В., Олійника В.І., Кулішенка Ю.М., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року у справі запозовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» про визнання недійсними договорів факторингу та договорів відступлення прав вимоги за договорами іпотеки,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» про визнання недійсними договорів факторингу та договорів відступлення прав вимоги за договорами іпотеки.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року справу передано на розгляд по суті до Київського районного суду м. Харкова.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме правил територіальної підсудності та цивільної юрисдикції, та відмовити у відкритті провадження у справі. Крім того, просило стягнути з позивача на свою користь судовий збір за подання апеляційної скарги.

Відповідач вважає, що на даний спір не поширюються правила виключної підсудності, він підлягає розгляду відповідно до частини 2 статті 27 ЦПК України судом за місцезнаходженнямодного з відповідачів у м. Києві. Також вказало, що постановою Господарського суду Харківської області від 14 березня 2017 року у справі № 922/600/17 ОСОБА_5 було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, тому спір про визнання недійсним будь-якого правочину з метою повернення майна боржника до ліквідаційної маси належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Відзив інших учасників справи на апеляційну скаргу до суду не надходив.

За правилом пункту 9 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв'язку з цим, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Київського районного суду м. Харкова, оскільки предметом договору іпотеки є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Однак із таким висновком погодитися не можна.

Згідно із частиною 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1 березня 2013 року № 3, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Зокрема, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

За положеннями статті 181 ЦК України, до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом заявленого позову є визнання недійсними договорів факторингу від 27 грудня 2016 року та договорів відступлення прав за договорами іпотеки від 28 грудня 2016 року, укладених між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал», які не є правочинами з нерухомістю.

Таким чином, у даному випадку на спірні правовідносини не розповсюджуються правила виключної підсудності з огляду на те, що позивачем оспорюється лише передача прав вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки, а спір не стосується нерухомого майна, яке передано в іпотеку.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передачу справи на розгляд суду за місцезнаходженням іпотечного майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України.

Згідно із частиною 2 статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача (частини 15 статті 28 ЦПК України).

Встановлено, що місцезнаходженням відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є вул. Фізкультури, 28-д у Голосіївському районі м. Києва, а відповідача ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» - вул. М.Грушевського, 4 у Печерському районі м. Києва.

Зважаючи, що місцезнаходженняодного з відповідачів є Печерський район м. Києва, а право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної та альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачу, в суду першої інстанції не було правових підстав вважати, що позов пред'явлено з порушенням правил підсудності.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Посилання ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» на те, що у справі необхідно відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 185 ЦПК України, оскільки даний спір належить розглядати в порядку господарського судочинства, не можуть бути предметом апеляційного розгляду з огляду на повноваження апеляційного суду, визначені статтею 374 ЦПК України, таке посилання повинно вирішуватися судом першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Також, в прохальній частині апеляційної скарги ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» просило стягнути із ОСОБА_5 на свою користь судовий збір за подання апеляційної скарги, однак указана вимога не підлягає до задоволення, тому що розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги на ухвалу суду, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги лише частково заслуговують на увагу, а висновок суду щодо передачі справи на розгляд до іншого суду є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до вимог статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367-369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Н.В. Ігнатченко

В.І. Олійник

Ю.М. Кулішенко