Справа № 604/838/17
Провадження № 2/604/14/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю :

секретаря судового засідання Гамана В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиську Тернопільської області цивільну справу за позовом Органу опіки і піклування Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області, до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Органу опіки і піклування Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області звернувся до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі є батьками малолітньої ОСОБА_1, 2004 р.н., проте участі у вихованні, утриманні, навчанні не беруть, не піклуються про її здоров'я, фізичний та моральний розвиток, не спілкуються з дитиною, матеріальної допомоги не надають, не дбають про її нормальне самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей. Дитина проживає у своєї тітки ОСОБА_4, жительки с. Старий Скалат Підволочиського району, яка створила необхідні умови для фізичного та духовного розвитку дитини. З метою захисту прав малолітньої Підволочиською РДА надано висновок про позбавлення батьківських прав відповідачів, що відповідає інтересам дитини. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що ухилення відповідачів від виконання батьківських прав щодо виховання малолітньої може негативно вплинути на охоронювані законом права та її інтереси, позивач просить позбавити ОСОБА_2, ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, просить стягнути з відповідачів аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно з кожного, із врахуванням індексації, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Підволочиського районного суду від 25 вересня 2017 року у справі відкрито провадження, призначено до судового розгляду.

Ухвалою Підволочиського районного суду від 03 жовтня 2017 року за клопотанням представника позивача доручено компетентному суду Російської Федерації вручити відповідачам копії даної ухвали та копії позовної заяви з копіями доданих документів, та проведення ряду процесуальних дій на території вказаної держави. Провадження у справі зупинено до надходження відповіді від компетентного суду Російської Федерації на судові доручення про надання правової допомоги.

Згідно матеріалів, що поступили до суду із Клинського міського суду Московської області Російської Федерації, судове доручення виконати не вдалося можливим по причині неявки відповідачів до суду та неможливості встановити їх місце знаходження, у зв'язку з чим ухвалою суду від 14 вересня 2018 року провадження у справі поновлено.

В судове засідання представник позивача, представник третьої особи на стороні позивача, не з'явилися, подали заяви, згідно яких заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, зіславшись на обставини, що у них викладені, та просять їх задоволити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечують.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явилися, не повідомивши про причину повторної неявки, відзиву не подали. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Головним управлінням РАЦС Московської області відділу РАЦС Клинського району 15 листопада 2004 року, батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження Московська область, Росія м. Клин, є ОСОБА_2, громадянин України, та ОСОБА_3, громадянка України.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженець с. Старий Скалат Підволочиського району Тернопільської області, визнаний батьком дитини ОСОБА_1, народженої ІНФОРМАЦІЯ_2, у ОСОБА_3, з присвоєнням дитині прізвища «ОСОБА_3», про що свідчить свідоцтво про встановлення батьківства серії НОМЕР_2 від 15 листопада 2004 року.

Згідно довідки Управління ДМС України в Тернопільській області № 02-03/15704 від 09 серпня 2017 року ОСОБА_1 є громадянкою України з моменту народження.

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1, 2004 р.н., проживає в АДРЕСА_1, з 2009 року. Вихованням дитини займається тітка ОСОБА_4, 1972 р.н., у якої живе ОСОБА_1. Дівчинка відвідувала і закінчила Староскалатський ДНЗ, пішла в місцеву школу, на даний час навчається у 7 класі. Весь час піклується і доглядає дитину її тітка ОСОБА_4,

рідна сестра батька дитини. У дитини є своя кімната для навчання та відпочинку. Батько ОСОБА_1 ОСОБА_2 живе в Росії, 4 роки в Україну не приїжджає, вихованням дитини не займається. Впродовж років від матері дитини немає ніякого зв'язку.

Згідно довідки № 43, виданої 20 липня 2017 року адміністрацією Староскалатської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Скалатської міської ради ОСОБА_1 навчається у даній школі з вересня 2010 року. За час навчання дитини у школі з першого по шостий класи нею батьки не цікавилися, у школі жодного разу не були. Вихованням ОСОБА_1 займається ОСОБА_4

З довідки, виданої Староскалатською амбулаторією ЗПСМ в липні 2017 року № 56, з 2009 року батьки ОСОБА_1 відсутні, на медогляди та проф.щеплення дитину приводила ОСОБА_4, яка завжди відповідально ставилась до виховання дитини та виконувала їх рекомендації.

Як убачається з довідки про проведення профілактичної бесіди Підволочиської РДА, працівниками служби у справах дітей Підволочиської РДА 02 серпня 2017 року проведено бесіду з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса проживання с. Старий Скалат, під час якої неповнолітня повідомила, що матір ОСОБА_3 до неї не навідується, не пам'ятає її, батько перебуває в Російській Федерації, інколи телефонує, коштів на утримання не передає, матір'ю вважає свою тітку ОСОБА_4, в якої проживає з 2009 року.

У відповідності до заяви поданої на ім'я начальника служби у справах дітей від 15 серпня 2017 року ОСОБА_2 дає згоду на позбавлення його батьківських прав щодо ОСОБА_1

16 серпня 2018 року комісією з питань захисту прав дитини Підволочиської РДА прийнято рішення № 46-17, а головою РДА розпорядження № 249-од про надання висновку органу опіки піклування райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, щодо малолітньої дочки ОСОБА_1, 2004 р.н. та відповідність його інтересам дитини.

Згідно резолютивної частини висновку органу опіки та піклування Підволочиської районної державної адміністрації від 14 вересня 2018 року за № 01-984/01-17, керуючись ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини Підволочиською райдержадміністрацією, як органом опіки та піклування, вирішено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, щодо малолітньої дочки ОСОБА_1, 2004 р.н.

За вказаних обставин судом встановлено, що відповідачі не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не цікавляться її станом здоров'я, не допомагають матеріально, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов'язками.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, слід позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, щодо малолітньої дочки ОСОБА_1, 2004 р.н.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-183 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у частці від заробітку (доходу), котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» 01 січня 2018 року становить 1944 грн. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони би мали тоді, коли утримувалися обома батьками.

Судом не встановлено, а відповідачами не подано ніяких доказів про те, що вони за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не можуть виконувати своїх обов'язків по утриманню неповнолітньої дочки.

Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов про стягнення аліментів на утримання дитини з урахуванням матеріального положення відповідачів, стану здоров'я дитини, слід задовольнити, шляхом стягнення із ОСОБА_2,ОСОБА_3 в користь їх неповнолітньої дочки ОСОБА_7, аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень з кожного з урахуванням індексації щомісячно, починаючи стягувати з 19 вересня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття відповідно до ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судовий збір в розмірі 1409,6 грн. на користь держави, зокрема по 704,800 грн за дві позовні вимоги немайнового характеру.

Також, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачам про їх право, передбачене ст. 169 Сімейного кодексу України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, під час розгляду якого буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Керуючись ст. ст. 13, 141, 247, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України ст. ст. 150,164,165.166 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов органу опіки і піклування Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області (юридична адреса: смт. Підволочиськ, вул. Д. Галицького, 80, Тернопільської області) в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області (юридична адреса: смт. Підволочиськ, вул. Д. Галицького, 80, Тернопільської області), до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_7, місце проживання: Російська Федерація, Московська область, Клинський район, с. Третяково), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_8, місце проживання: Російська Федерація, Московська область, Клинський район, с. Високовськ), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, місце проживання: Російська Федерація, Московська область, Клинський район, с. Третяково, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, місце проживання: Російська Федерація, Московська область, Клинський район, с. Високовськ, батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, місце проживання: Російська Федерація, Московська область Клинський район с. Третяково), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, місце проживання: Російська Федерація, Московська область Клинський район с. Високовськ,, в користь неповнолітньої ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2,аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень з кожного з урахуванням індексації щомісячно, починаючи стягувати з 19 вересня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1409,6 грн (704,80 грн судового збору за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, 704,80 грн судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів) в дохід держави.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліментів в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Підволочиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

Суддя - підпис

Копія вірна:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Сташків Н.Б.