28.11.2018 Єдиний унікальний № 371/1158/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Миронівка

ЄУН 371/1158/16-ц

Провадження № 6/371/45/18

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про заміну сторони виконавчого провадження,

У С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, яку обґрунтував тими обставинами, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 26 січня 2017 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за договором позики.

Виконавчий лист перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, оскільки рішення Миронівського районного суду Київської області не виконано.

27 липня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги.

Оскільки відбулася заміна кредитора, заявник просив замінити сторону виконавчого провадження стягувача ОСОБА_3 на ОСОБА_2.

В судове засідання учасники судової справи не зявилися, про розгляд справи повідомлені належно.

Представник заявника та боржник ОСОБА_4 продали заяви про розгляд справи без їх участі.

Неявка осіб, що беруть участь у справі, згідно положень ч. 3 ст. 442 ЦПК України, не перешкоджає розглядові питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Правонаступництво на стадії виконання це перехід процесуальних прав та обовязків у виконавчому провадженні від правопопередника (сторони, яка вибула із виконавчого провадження) до правонаступника (особи, яка замінює стягувача або боржника), в силу правонаступництва у матеріальних правовідносинах, які виступають предметом виконання.

Перелік підстав матеріального правонаступництва, які спричиняють процесуальне правонаступництво, міститься в ст. 55 ЦПК України, відповідно до якої воно можливе на будь-якій стадії процесу в разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обовязку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обовязку боржника третьою особою. Кредитор у зобовязанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно вимог чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону (відступлення права вимоги) є частковим правонаступництвом (сингулярне правонаступництво), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обовязків до правонаступника (що має місце у випадках припинення юридичної особи та спадкового наступництва у випадку смерті фізичної особи), однак є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору.

З огляду на правила п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні, відповідно до ст. 513 ЦК України, вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Частиною 1 ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

У звязку із такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту субєктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Обовязковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Отже, після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обовязковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Встановлено, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 26 січня 2017 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за договором позики від 25 жовтня 2013 року в розмірі 92 404 800 гривень та судові витрати в розмірі 6890 гривень.

Представником ОСОБА_3 ОСОБА_5 11 липня 2017 року було отримано виконавчі листи про стягнення заборгованості та понесених витрат з ОСОБА_4

27 липня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги, яке виникло у ОСОБА_3 за вказаними судовим рішенням.

Відповідно до пункту 1.1 укладеного договору первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор набуває (приймає) належні первісному кредитору право грошової вимоги за первинним договором з боржником, щодо сплати боргу, відсотків, стягнення неустойки за порушення виконання грошового зобовязання зі сплати боргу, в тому числі, що підтверджено відповідними рішеннями судів, які набрали законної сили та виконуються у примусовому порядку, з правом застосовувати штрафні санкції, індекс інфляції, річні проценти, та інші нарахування відповідно до вимог чинного законодавства.

Розділом «Визначення термінів та тлумачення» договору визначено, що «Борг» - означає суму грошових коштів, належні до сплати первісному кредитору боржником за договором позики, про що свідчить розписка від 25 жовтня 2013 року на суму 1 150 000 (один мільйон сто пятдесят) доларів США 00 центів.

Тим же розділом договору визначено, що «Право вимоги» - означає всі права вимоги первісного кредитора до боржника, передбачені первинним договором та повязані з ним, в тому числі щодо стягнення боргу, відсотків, неустойки за порушення виконання грошового зобов'язання з повернення боргу, яке підтверджено відповідними рішеннями судів, які набрали законної сили та виконуються у примусовому порядку, зокрема підтверджуються рішенням Миронівського районного суду Київської області від 26.01.2017 по справі № 371/1158/16-ц, що залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14.04.2017 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2017, в розмірі 92 404 800 (девяносто два мільйони чотириста чотири тисячі вісімсот) гривень, на виконання якого Миронівським районним судом Київської області 11.07.2017 виданий виконавчий лист № 371/1158/16-ц та постановою державного виконавця від 24.07.2017 відкрито виконавче провадження ВП № 54368627, яке виконується Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Пунктом 2.2. договору визначено, що первісний кредитор відступає на користь нового кредитора права вимоги по цьому договору у момент повної оплати коштів згідно п. 3.2. Договору.

Згідно п. 3.1. договору сторони домовились, що за відступлення прав вимоги новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі, що становить гривневий еквівалент 500 000 (пятсот тисяч) доларів США за курсом продажу долара США до гривні АТ «Укрексімбанк» на день оплати та визначається відповідно до положень ч. 2 ст. 524 та ст. 533 ЦК України.

Додатковою угодою від 08.08.2018 № 1 до договору від 27.07.2018 сторони внесли зміни та домовились, що за відступлення прав вимоги новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі, що становить гривневий еквівалент 500 000 (пятсот тисяч) доларів США за курсом продажу долара США до гривні АКБ «Індустріалбанк» на день оплати та визначається відповідно до положень ч. 2 ст. 524 ЦК України та ст. 533 ЦК України.

Ціну договору, відповідно до п. 3.3. договору новий кредитор частинами перераховує первісному кредитору наступні терміни: у строк до підписання договору у сумі гривневого еквіваленту 50 000 доларів США; у строк до 27.07.2018 включно у сумі гривневого еквіваленту 150 000 доларів США; у строк до 17.08.2018 включно у сумі гривневого еквіваленту 100 000 доларів США; у строк до 21.09.2018 включно у сумі гривневого еквіваленту 100 000 доларів США; у строк до 23.10.2018 включно у сумі гривневого еквіваленту 100 000 доларів США. Строк остаточного розрахунку за договором - до 23 жовтня 2018 року.

На виконання умов договору новий кредитор оплатив первісному кредитору 500000 доларів США.

Ці обставини підтверджені доданими до заяви розпискою ОСОБА_3 від 21.07.2018 про отримання останнім 1 324 000,00 грн., що є еквівалентом 50 000,00 доларів США по курсу продажу доларів США АТ «Укрексімбанк» на момент оплати, заявою ОСОБА_3 від 27.07.2018, що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрована за № 833; банківською квитанцією від 09.08.2018 № 0.1..1 по рахунку ОСОБА_2, що підтверджує перерахування 4084500,00 грн., що є еквівалентом 150 000,00 доларів США по курсу продажу доларів США АКБ «Індустріалбанк» на момент оплати; розпискою ОСОБА_3 від 20.08.2018 про отримання останнім 2 800 000,00 грн., що є еквівалентом 100 000,00 доларів США по курсу продажу доларів США АКБ «Індустріалбанк» на момент оплати, заявою ОСОБА_3 від 20.08.2018, що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрована за № 1060; розпискою ОСОБА_3 від 21.09.2018 про отримання останнім 2 813 000,00 грн., що є еквівалентом 100 000,00 доларів США по курсу продажу доларів США АКБ «Індустріалбанк» на момент оплати, заявою ОСОБА_3 від 21.09.2018, що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрована за № 1181; розпискою ОСОБА_3 від 24.10.2018 про отримання останнім 2 819 000,00 грн., що є еквівалентом 100000,00 доларів США по курсу продажу доларів США АКБ «Індустріалбанк» на момент оплати, заявою ОСОБА_3 від 25.10.2018, що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрована за № 1235.

Вказані письмові докази підтверджують факт отримання первісним кредитором ОСОБА_3 24.10.2018 коштів згідно п. 3.2. договору від ОСОБА_2

25.10.2018 ОСОБА_3 склав заяву, за змістом якої він не має фінансових, матеріальних та будь-яких інших претензій, які б стосувалися отримання ним від ОСОБА_2 13776000 грн., що є еквівалентом 500000 доларів США на момент оплати, згідно курсу визначеного умовами договору.

Ці обставини підтверджені заявою ОСОБА_7, посвідченою 25.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованою за № 1238.

Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 як сторона виконавчого провадження вибув, прав стягувача у виконавчому провадженні за правочином в порядку відступлення права вимоги набув ОСОБА_2

За правилами статті 442 КПК України субєктами звернення до суду з вимогою про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником являються державний або приватний виконавець або сторона (заінтересована особа).

Враховуючи ті обставини, що заявник ОСОБА_2 належить до кола субєктів звернення до суду з вимогою про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки є заінтересованою особою, заява про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 55, 442 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2, заінтересовані особи:ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача ОСОБА_3 його правонаступником ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з виконання рішення Миронівського районного суду Київської області від 26 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4про стягнення суми боргу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя підпис ОСОБА_8

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О.Капшук