Cправа № 563/1265/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2018 року

Корецький районний суд Рівненської області

в особі:

головуючого судді Кулика Є.В.

при секретарі Федичканич В.Ю.

за участю:

представника позивачів ОСОБА_1

представника відділу ДВС Корецького РУЮ ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Відділу виконавчої служби Корецького районного управління юстиції Головного управління юстиції України, ОСОБА_5, третя особа - Головне управління державної казначейської служби України в Рівненській області, про визнання дій державного виконавця неправомірними, визнання недійсним правочину, витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2014 року до суду звернулись позивачі з позовом до Відділу виконавчої служби Корецького районного управління юстиції Головного управління юстиції України, ОСОБА_5, третя особа - Головне управління державної казначейської служби України в Рівненській області, про визнання дій державного виконавця неправомірними, визнання недійсним правочину, витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вказують, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 травня 2012 року їх визнано винними за ч.3 ст.307 КК України та призначено покарання три роки позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна. 27.08.2012 року державним виконавцем Корецького РУЮ ОСОБА_2 було проведено опис житлового будинку по вул. Цегельна, 15 в с.Великі Межирічі Корецького району Рівненської області та накладено арешт, а 23.05.2013 року даний будинок був проданий на прилюдних торгах. Вважають, що дії виконавця із проведення опису та арешту їх частки житлового будинку, а також дії із реалізації та торгах цієї частки житлового будинку без вирішення питання щодо технічної можливості її виділу в натурі з об'єкта нерухомого майна й набуття нею статусу об'єкта цивільних прав вважають неправомірними, а укладену в результаті торгів угоду купівлі-продажу недійсною.

Також, вважають, що згідно Переліку майна, що не підлягає конфіскації за судовим вироком житлові будинки в сільській місцевості конфіскації не підлягають.

А тому просять визнати дії державного виконавця неправомірними, визнати недійсним правочин, витребувати майно із чужого незаконного володіння та визнати права власності.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від від 18 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Корецького районного управління юстиції, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головне управління державної казначейської служби України в Рівненській області, про визнання дій державного виконавця неправомірними, визнання недійсним правочину, витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності, відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 18 квітня 2016 року рішення Корецького районного суду Рівненської області від 18 лютого 2016 року скасовано. Позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Корецького управління юстиції з проведення опису арешту та реалізації з прилюдних торгів по 1/8 частці житлового будинку № 15 по вулиці Цегельна в с. Великі Межирічі Корецького району Рівненської області. Визнано недійсним правочини купівлі-продажу з відчуження по 1/8 частці житлового будинку № 15 по вулиці Цегельна в с. Великі Межиричі Корецького району Рівненської області від 13 травня 2013 року в результаті проведення прилюдних торгів 13 травня 2013 року, що оформлені протоколом № 183026/2 філії Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_4 по 1/8 частці житлового будинку № 15 по вулиці Цегельна в с. Великі Межиричі Корецького району Рівненської області. В задоволенні позову про визнання права власності за кожним на 1/8 частину житлового будинку № 15 по вулиці Цегельна в с. Великі Межирічі Корецького району Рівненської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 липня 2017 року касаційну скаргу начальника Відділу державної виконавчої служби Корецького районного управління юстиції Головного управління юстиції України задовольнити частково. Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 18 лютого 2016 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 18 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2017 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду.

07 грудня 2017 року представником позивачів подано до суду уточнення позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала повністю та просила задоволити змінені позовні вимоги, а саме: визнати дії державного виконавця неправомірними, визнати недійсним правочин, витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Представник відділу ДВС Корецького РУЮ ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, вважає вимоги позивачів безпідставними та просив відмовити у задоволенні вказаного позову.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнав повністю.

Представник третьої особи Головного управління державної казначейської служби України в Рівненській області в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У своїй заяві свідок ОСОБА_6, яка завірена приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 01 листопада 2018 року повідомляє, що є сином позивачів. Після засудження ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до трьох років позбавлення волі із додатковим покаранням в виді конфіскації 1/2 частини майна батьків 28 серпня 2012 року було етаповано до місць позбавлення волі для відбування покарання. А 16 серпня 2012 року було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно. 13 травня 2013 року на прилюдних торгах були реалізовані частки належного батькам майна, а саме по 1/2 частки від належному кожному, тобто 1/4 частки житлового будинку. Повідомлення про арешт та проведення прилюдних торгів приходили на адресу с.Великі Межирічі Корецького району Рівненської області, вул. Цегельна, 15. Батькам про проведення прилюдних торгів жодним чином не повідомляв, оскільки не хотів їх хвилювати. Про продаж майна ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дізналися після відбування покарання шляхом самостійного звернення до відділу ДВС Корецького РУЮ.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши подані документи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 вересня 1994 року виконавчим комітетом Великомежиріцької сільської ради Корецького району, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками по 1/4 частину житлового будинку за адресою: с.Великі Межирічі Корецького району Рівненської області, вул. Цегельна, 15.

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 28 травня 2012 року Житомирської області, що набрав законної сили, ОСОБА_4 визнано винним і призначено покарання за ч. 1 ст.263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 70 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, що є його власністю. Цим вироком ОСОБА_3 визнано винною і призначено покарання за ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, що є їх власністю.

27 серпня 2012 року державним виконавцем Відділу ДВС описано та арештовано по 1/2 частині від 1/4 частин житлового будинку в с. Великі Межиричі Корецького району по вулиці Цегельна, 15, що належали кожному з позивачів на праві власності, тобто по 1/8 частці з двох співвласників від усього будинку.

13 травня 2013 року відбулися прилюдні торги, в результаті яких було реалізовано зазначене нерухоме майно. Спірну частину будинку придбав ОСОБА_5 23 травня 2013 року державним виконавцем складено акт про придбання арештованого майна з прилюдних торгів, що затверджений того ж числа в.о. начальника Відділу ДВС, а 24 травня 2013 року виконавче провадження закінчено.

Зважаючи на обставини, до вказаних правовідносин необхідно застосовувати законодавство чинне на момент виникнення спору.

З розяснень, даних пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. другому п. 25 своєї постанови від 07.02.2014 року №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", вбачається, що оскільки дії державного виконавця, повязані з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обовязків інших осіб (не сторін виконавчого провадження), то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом предявлення цими особами позову.

Пунктом 1 Переліку майна, що не підлягає конфіскації за судовим вироком (додаток до Кримінального кодексу України), заборонено конфіскацію жилого будинку з господарськими будівлями в сільській місцевості, що належить засудженому на правах особистої власності чи є його часткою у спільній власності, якщо він та його сім'я постійно в ньому проживають.

Однак, суд не вбачає порушень вказаного пункту 1 Переліку майна, що не підлягають конфіскації за судовим вироком, так як позивачів не було позбавлено права проживання в вказаному будинку, оскільки було конфісковано лише половину від належного їм майна.

Так, Верховний Суд України в постанові від 15 січня 2014 року у справі №6-148цс13 висловив правову позицію про те, що обєктом реалізації з прилюдних торгів може бути нерухоме майно, яке є обєктом цивільних прав (будівля, споруда, інші приміщення, земельна ділянка, підприємство як цілісний майновий комплекс (або його частина, виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний обєкт власності), а не його частина, яка не набула статусу обєкта нерухомості в передбаченому законом порядку.

Суд вважає, що частина житлового будинку, тобто по 1/8 частині житлового будинку від 1/4 частини вказаного будинку належна позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 могла бути конфіскована, порушень державним виконавцем при описі, арешті та реалізації по 1/8 частини будинку, що належать кожному із позивачів, не встановлено, а отже позовна вимога не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про визнання недійсним правочину про відчуження з прилюдних торгів по 1/8 частини належного кожному із позивачів частини будинку, то суд прийшов до таких висновків.

Правова позиція, що висловлена постановою Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року за наслідками розгляду справи №6-116цс12, вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням.

Оскільки, виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України, підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному Міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4838.

Закон України «Про виконавче провадження» (втратив чинність від 05.01.2017 року) визначав загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплював їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст. ст. 1, 2, 6, 12 Закону).

Питання щодо здійснення підготовки державним виконавцем та проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а також реалізації арештованого майна визначені у пп. 5.11, 5.12 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за №865/4158 (далі Інструкція), яка розроблена на виконання Закону України «Про виконавче провадження» і визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку.

Правовий аналіз положень указаного Закону та Інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими визначається порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та пп. 5.11, 5.12 Інструкції).

Правила проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням, за яким прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення).

Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п. 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361, ст. 34 Закону України "Про нотаріат").

Тимчасовим положенням передбачені певні правила проведення прилюдних торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4); по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем та філією 18 Приватного підприємства "Нива-В.Ш" при проведенні прилюдних торгів дотримано норми Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року і Тимчасового положення щодо повідомлення боржників про час, місце проведення прилюдних торгів, стартову ціну реалізації майна, також не встановлено порушень дій організації по реалізації нерухомого майна за результатами прилюдних торгів від 13 травня 2013 року.

Жодним чином порушення прав позивачів не відбулось, порушень встановлених законодавством правил проведення торгів суд не встановив.

До пояснень свідка ОСОБА_6, викладених у заяві від 01 листопада 2018 року, суд відноситься критично, зокрема, до того, що ним не було повідомлено батьків щодо листів про відкриття виконавчого провадження, опис, арешт та реалізацію з прилюдних торгів по 1/8 частини, належного ОСОБА_3 та ОСОБА_4, житлового будинку. Хоча бере до уваги його підтвердження того, що повідомлення про арешт та проведення продажу майна на прилюдних торгах на адресу місця реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: с.Великі Межирічі Корецького району Рівненської області, вул. Цегельна, 15 неодноразово приходили.

В діях державного виконавця при здійсненні своїх повноважень, та в діях Приватного підприємства "Нива-В.Ш." філія 18 порушень не встановлено, то і підстави для визнання прилюдних торгів недійсними відсутні, тому вказана вимога також задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння, то суд дійшов таких висновків.

Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Однак, з правової позиції Верховного Суду України, викладеної постановою у справі №3-98гс11 від 3 жовтня 2011 року, видно, що висновку про продаж майна на прилюдних торгах, проведених з порушенням чинного законодавства щодо порядку виконання судових рішень, не змінює статусу особи, яка придбала майно з прилюдних торгів як добросовісного набувача, у якого майно не може бути витребуване власником за будь-яких умов, Вищий господарський суд України дійшов з порушенням вимог частини 2 статті 388 ЦК України, що містить заборону витребування майна у добросовісного набувача тільки в тому випадку, якщо це майно було продано у порядку, встановленому для виконання судових рішень, тобто з дотриманням вимог закону при виконанні судових рішень.

Тобто, зважаючи на викладені обставини, вказана вимога також не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 141, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається через Корецький районний суд Рівненської області.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26 листопада 2018 року.

Суддя Є.В. Кулик