печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2152/18-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Павленко В.О.,

справа № 757/2152/18-Ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання права власності в порядку спадкування на грошові заощадження у банку,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» і просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на грошові заощадження в порядку спадкування, розміщені в ПАТ «Державний ощадний банк України», зокрема у філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», що в м. Краматорську на ім'я ОСОБА_2, а саме на відкриті рахунки: у ТВБВ № 10004/0126 за адерсою: м. Донецьк, вул. Університетська, буд. 30 № НОМЕР_2, сума залишку становить 500 доларів США, дата відкриття - 06.01.2014 р.; у ТВБВ № 10004/0145 за адресою: м. Донецьк, пр-т Червоноградський, буд. 12 № НОМЕР_3 сума залишку становить 3 538,90 грн., дата відкриття 31.12.1992 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Донецьку померла ОСОБА_2, яка за життя 27 травня 2006 р. склала посвідчений державним нотаріусом Восьмої Донецької державної нотаріальної контори Потужним О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2-534, заповіт на її ім'я, яким заповіла позивачу всі належні їй грошові заощадження з відповідними відсотками, компенсаціями та виплатами. При цьому у заповіті прізвище позивача було вказано помилково як «ОСОБА_1».

У встановленому законом порядку та строки позивач звернулася до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2

Державним нотаріусом Підгайною О.І. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки, оглядом наданих позивачем документів було встановлено розбіжності у написанні прізвища позивача у заповіті та у паспорті. Окрім того, як на підставу відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом державним нотаріусом вказано на відсутність інформації щодо наявності/відсутності заповідальних розпоряджень та неможливість встановити всі підстави для спадкування.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.09.2017 р., що набрало законної сили, встановлено факт належності позивачу, ОСОБА_1, заповіту, посвідченого 27 травня 2006 р. державним нотаріусом Восьмої Донецької державної нотаріальної контори Потужним О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-534.

Заважаючи на те, що письмова відмова державного нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом перешкоджає реалізації її права на спадкове майно, позивач просить задовольнити позов у заявлений ним спосіб.

Ухвалою від 15 січня 2018 р. позов залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали, а саме для надання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи та підпису позовної заяви. (а.с. 22).

На виконання вказаної ухвали позивачем 21 лютого 2018 р. на адресу суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, що надійшла до суду 23 лютого 2018 р. (а.с. 25-30).

Ухвалою судді від 01 березня 2018 р. у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження. Одночасно вказаною ухвалою в Першій Чернігівській державній нотаріальній конторі витребувано докази - копію спадкової справи № 56882823 (а.с. 31).

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

18 травня 2018 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що ПАТ «Державний ощадний банк України» є неналежним відповідачем, оскільки права позивача жодним чином ним не порушувалися (а.с 44-45).

06 червня 2018 р. до суду надійшла копія спадкової справи № 56882823 до майна ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Суд у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на грошові заощадження в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 на належні останній грошові кошти, що були внесені у ТВБВ № 10004/0126 за адресою: м. Донецьк, вул. Університетська, буд. 30 № НОМЕР_2, сума залишку становить 500 доларів США, дата відкриття - 06.01.2014 р.; у ТВБВ № 10004/0145 за адресою: м. Донецьк, пр-т Червоноградський, буд. 12 № НОМЕР_3 сума залишку становить 3 538,90 грн., дата відкриття 31.12.1992 р.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Донецьку померла ОСОБА_2, яка за життя 27 травня 2006 р. склала посвідчений державним нотаріусом Восьмої донецької державної нотаріальної контори Потужним О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2-534, заповіт на ім'я позивача, яким заповіла позивачу всі належні їй грошові заощадження з відповідними відсотками, компенсаціями та виплатами (а.с. 8, 9).

10 грудня 2014 р. позивач подала до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2, на підставі якої була заведена спадкова справа № 899/2014.

Як вбачається із копії матеріалів спадкової справи, на запити державного нотаріуса ПАТ «Державний ощадний банк України» надано інформацію про наявність у відкритих на ім'я вкладника ОСОБА_2 наступних банківських рахунків:

- у ТВБВ № 10004/000126 за адресою: м. Донецьк, вул. Університетська, буд. 30 № НОМЕР_2, залишок 500 доларів США, дата відкриття - 06.01.2014 р.;

- у ТВБВ № 10004/000139/000145 за адресою: м. Донецьк, пр-т Червоноградський, буд. 12, № НОМЕР_4 - залишок 10,00 грн., дата відкриття 15.05.2012 р.;

- у ТВБВ № 10004/000139/000145 за адресою: м. Донецьк, пр-т Червоноградський, буд. 12 № НОМЕР_3 залишок 3 538,90 грн., дата відкриття 31.12.1992 р.

15 травня 2017 р. державним нотаріусом Підгайною О.І. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки оглядом наданих позивачем документів встановлено розбіжності у написанні прізвища позивача у заповіті та у паспорті. Так, у заповіті прізвище позивача вказано ОСОБА_1, а у паспорті ОСОБА_1. Окрім того, державним нотаріусом з посиланням на відповідь банківської установи вказано, на відсутність інформації щодо наявності/відсутності заповідальних розпоряджень вкладника ОСОБА_2, якою рахунки були відкриті після складання заповіту, та неможливість встановити всі підстави для спадкування, через зупинення діяльності територіально відокремлених безбалансових відділень ПАТ «Державний ощадний банк України», що розташовані в населених пунктах Донецької області.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.09.2017 р., що набрало законної сили, встановлено факт належності ОСОБА_1, заповіту, посвідченого 27 травня 2006 р. державним нотаріусом Восьмої донецької державної нотаріальної контори Потужним О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-534 (а.с. 17).

Відповідач ПАТ «Державний ощадний банк України», заперечуючи проти позову, вважає, що він не є тією особою, яка оспорює право власності ОСОБА_1 на грошові заощадження.

Суд погоджується з такими доводами відповідача, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За положеннями ч. 2 ст. 1228 ЦК України право на вклад у банку (фінансовій установі) входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту та має вирішуватись, у разі відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права, зокрема, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а також у інших випадках, пов'язаних із оспорюванням права на спадщину іншими особами, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка оспорює належність майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

Однак, станом на даний час, право власності на грошовий вклад, що був розміщений у банку ОСОБА_2, позивач не має, оскільки її право не підтверджене свідоцтвом про право на спадщину, а отже банк не може оспорювати або не визнавати документ, якого нема і відповідно, який до банку не пред'являвся.

Доказом прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 може бути відповідний документ встановленого зразка, яким є свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Проте, з таким документом ОСОБА_1 до відповідача не зверталась, а тому, твердження позивача про те, що банк не визнає її права власності на спадкове майно є безпідставними.

Крім того, суд бере до уваги, що у довідці державного нотаріуса Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Підгайної О.І. від 13 травня 2017 року № 2821/02-14 вказано, що до усунення перешкод (зокрема, різниці у прізвищі позивача) видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом не є можливим. Тобто вказана довідка видана нотаріусом ще до ухвалення рішення Деснянським районним судом м. Чернігова від 04.09.2017 р. про встановлення факту належності ОСОБА_1, заповіту, посвідченого 27 травня 2006 р. державним нотаріусом Восьмої Донецької державної нотаріальної контори Потужним О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-534,

При цьому, нотаріусом було запропоновано для усунення розбіжностей звернутись до суду із заявою про встановлення фактів та визнання права власності.

Разом з тим, будь-яких даних, що позивач після усунення в судовому порядку розбіжностей у прізвищі, надала нотаріусу рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.09.2017 р. про встановлення факту належності ОСОБА_1 заповіту, і нотаріусом було відмовлено з інших причин у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, матеріали спадкової та цивільної справи не містять.

Таким чином, позивач звернулась до суду передчасно, оминаючи позасудовий порядок отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_2

Тому, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмов у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування за заповітом, у зв'язку з відсутністю відповідних документальних підтверджень щодо права власності набутого у порядку спадкування для отримання від банку спадкових грошових вкладів та у зв'язку з відсутністю даних щодо не визнання банком права власності позивача на грошові вклади ОСОБА_2 в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір не відшкодовується.

Керуючись ст. 328, 392, 1216, 1223, 1218, 1228 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання права власності в порядку спадкування на грошові заощадження у банку - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1: ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»: вул. Госпітальна, 12-Г, м. Київ, 01001, .

Суддя О.В.Батрин