Справа № 740/146/18 Провадження № 22-ц/795/708/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Євстафіїв О. К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,

за участі секретаря Герасименко Ю.О.,

позивач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2,

на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 квітня 2018 року; суддя - Олійник В.П.; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 06 квітня 2018 року, м. Ніжин,

В С Т А Н О В И В:

10.01.2018 ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3, в якому просила змінити розмір аліментів, стягнутих на її користь рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2012 року, стягнувши з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з моменту подання даного позову і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що згідно з законом № 2037-VІІІ від 17.05.2017, яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не може бути менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскаржуваним рішенням в задоволені позову відмовлено. Ухвалюючи це рішення, суд І інстанції виходив з того, що чинним законодавством, яке регламентує спірні правовідносини, не передбачено, що внесення законом № 2037-VІІІ від 17.05.2017 змін до ч. 2 ст. 182 СК України є підставою для звернення стягувача аліментів на дитину з позовом до боржника про збільшення розміру отримуваних аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення про задоволення її позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- державний виконавець здійснює примусове виконання рішення відповідно до його змісту; делегування функцій суду, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається. Тож оскільки рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.12.2012 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на дитину сторін стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то державний виконавець повинен їх стягувати з ОСОБА_3 саме у такому розмірі, не маючи права самовільно їх змінювати;

- позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ст. 192 СК України.

У заяві до суду ОСОБА_3 просив відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.

Так, рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.12.2012 по справі № 2514/6076/12, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджено копією цього рішення (арк. 4).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання судових рішень проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України в редакції, що діяла до 07.07.2017, розмір аліментів на одну дитину встановлювався не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України № 2037-19 від 17.05.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017, вказаний припис змінено і встановлено мінімальний розмір аліментів на одну дитину не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Жодною нормою права, що регулює спірні правовідносини, зокрема вищенаведеними, не передбачено необхідності перегляду судом розміру аліментів на дітей, визначеного рішенням суду, що набрало законної сили й звернуто до виконання, у звязку з збільшенням на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів на одну дитину.

Згідно з п. 4 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (зареєстрований у Міністерстві юстиції України за № 489/20802), контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою, в тому числі за заявою стягувача шляхом перевірки правильності та своєчасності відрахувань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами та фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, про що складається відповідний акт.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» орієнтує суди нижчих ланок на те, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення (абз. 4 п. 17).

З викладеного випливає, що розгляд цієї справи не може бути завершений задоволенням позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються як такі, що суперечать наведеному вище та статті 192 СК України, на яку ОСОБА_2 посилається як на підставу своїх вимог.

Отож оскаржуване рішення скасуванню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 квітня 2018 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:Судді: