Номер провадження: 22-ц/785/7683/18
Номер справи місцевого суду: 503/150/17
Головуючий у першій інстанції Гура А. І.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та стягнення моральної шкоди, спричинених внаслідок ДТП, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 08 серпня 2018 року (суддя Гура А.І.),

встановив:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який уточнив та зазначив, що 01 грудня 2016 року в м. Кодимі Одеської області на вулиці Соборній сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль НОМЕР_1, власником якого є позивач, отримав механічні пошкодження в результаті наїзду на цей автомобіль автомобіля марки «Тойота старлет», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, яким керував відповідач.

За результатами перевірки, проведеної співробітниками Кодимського відділення ДАІ був складений адміністративний протокол про порушення відповідачем ОСОБА_4 дорожнього руху за ст. 124 КУпАП.

Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 13 грудня 2016 року винним у ДТП визнано ОСОБА_3 і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, розміром 340 грн.

Наслідком зазначеного ДТП стало заподіяння автомобілю позивача механічних ушкоджень та збитків на загальну суму 22503,40 грн., що підтверджено висновком судової автотоварознавчої експертизи №17-2431 від 03 квітня 2018 року проведеної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України.

Після ДТП нормальний уклад його життя був порушений. Факт пошкодження автомобіля був для нього стресом. Відсутність пошкодженого автомобіля не давала можливості виконувати виробничі функції. ОСОБА_2 звертався до лікарів та вживав ліки для приведення у нормальний стан свого здоров'я.

На підставі наведеного, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму матеріальних збитків, а також судові витрати: 1500 грн. - кошти, сплачені за судову експертизу; 499,40 грн. - кошти на придбання бензину для поїздки на експертизу; 2500 грн. - витрати на правову допомогу; 640 грн. - судовий збір. Моральну шкоду позивач оцінив в 5000 грн.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 08 серпня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 22503 (двадцять дві тисячі п'ятсот три) грн. 40 коп. витрат на відновлювальний ремонт автомобіля НОМЕР_1 та 1000 (одну тисячу) грн. відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1500 грн. за проведене у справі експертне автотоварознавче дослідження; 2500 грн. за надану позивачу правничу допомогу; 499,40 грн. за придбання бензину для поїздки в м. Котовськ на експертизу; 1000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 1762 грн. судового збору.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_3 у скоєнні ДТП підтверджена постановою Кодимського районного суду Одеської області від 13 грудня 2016 року, матеріальна шкода - висновком судової автотоварознавчої експертизи №17-2431 від 03 квітня 2018 року проведеної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 В скарзі ОСОБА_3 з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення, ухвалення нового, про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що відповідач не погоджується з розміром стягнутої матеріальної шкоди.

Відзиву на вказану апеляційну скаргу позивачем подано не було.

Оскільки ціна позову у справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції 176 200 грн), дана цивільна справа відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, п. 1 ч. 3 ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України підлягає розгляду апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 01 грудня 2016 року о 10 години 15 хвилин в м. Кодимі Одеської області, по вулиці Соборній, ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Тойота Старлет», номерний знак НОМЕР_2, порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б» та 12.1 ОСОБА_4 дорожнього руху України, не вибравши безпечної швидкості руху та врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «Міцубісі Лансер», номерний знак НОМЕР_1, який рухався в зустрічному напрямку. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Кодимського районного суду Одеської області 13 грудня 2016 року винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді за ст. 124 КУпАП визнано відповідача ОСОБА_3 (а.с.7).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається і відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Висновком судової автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ №17-2431 від 03 квітня 2018 року, проведеної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, встановлено розмір відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля, який склав 22503 грн.40 коп. (а.с.105-110).

Доводи апеляційної скарги щодо не погодження ОСОБА_3 з розміром стягнутої матеріальної шкоди є необґрунтовані, оскільки розмір відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля, який склав 22503 грн. 40 коп. встановлено висновком судової автотоварознавчої експертизи від 03 квітня 2018 року, на спростування якого ОСОБА_3 не надано жодного доказу.

Згідно зі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 3, 5, 9 постанови №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Всупереч доводів апеляційної скарги, вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача моральної шкоди є обґрунтовані, підтверджені належними доказами, яким судом першої інстанції у рішенні дана відповідна оцінка. Одночасно, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо завищеного розміру моральної шкоди, заявленого ОСОБА_2, оскільки виплата моральної шкоди повинна бути співмірною та розумною, та погоджується з розміром стягнутої моральної шкоди, встановленим судом.

Разом з цим, судова колегія дійшла висновку про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 499,40 грн. за придбання бензину для поїздки в м. Котовськ на експертизу, оскільки наявний в матеріалах фіскальний чек (а.с.20) не підтверджує факт здійснення вказаної поїздки, а також вважає за необхідне виключити з п. 3 резолютивної частині рішення суду посилання на стягнення 1000 грн. моральної шкоди, як зайво вказаний, оскільки зазначений висновок щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 1000 грн. міститься у п. 2 судового рішення.

Враховуючи встановлене, рішення суду першої інстанції на підставі ч. 1 п. 2 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, тому у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 08 серпня 2018 року змінити.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків в частині стягнення 499,40 грн. за придбання бензину для поїздки в м. Котовськ на експертизу відмовити.

Виключити з п. 3 резолютивної частині рішення суду першої інстанції посилання на стягнення 1000 грн. моральної шкоди, як зайво вказаний.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст Постанови складено 29 листопада 2018 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець