Справа № 524/4263/18
Провадження № 2/524/1826/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2018 Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді - Андрієць Д.Д., за участю секретаря - Воблікової І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про отримання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України малолітньої дитини без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом до ОСОБА_2, в якому з урахування заяви про зміну позовних вимог, просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, а саме до Республіки Туреччина в період з 15.05.2019 до 15.06.2019 для відпочинку.

І. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що вони з відповідачем є батьками малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.12.2012 між ними було розірвано шлюб та місце проживання дитини визначено з матір'ю - ОСОБА_1. На даний час між ними склались напружені відносини. Відповідач добровільно не надає їй дозвіл на виїзд дитини за межі України для відпочинку.

В судовому засіданні 12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 пояснила, що у зв'язку із відмовою відповідача в лютому 2018 році надати дозвіл на виїзд дитини до Республіки Туреччина для участі в міжнародному конкурсі, вона вимушена звертатись до суду для .отримання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

В судове засідання 23 листопада 2018 року ОСОБА_1 не з'явилась, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. В своїй заяві ОСОБА_1 пояснила, що мирного вирішення спору між нею і відповідачем не відбулось, оскільки відповідач не бажає з нею спілкуватись.

ІІ. ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

В судовому засіданні 12 жовтня 2018 року ОСОБА_2 пояснив, що позивач, ОСОБА_1, не зверталась до нього за отриманням дозволу на виїзд ОСОБА_3 до Республіки Туреччина в період з 15.05.2019 до 15.06.2019 для відпочинку. Він не заперечує проти виїзду дитини за межі України з матір'ю, але бажає щоб в свою чергу ОСОБА_1 надавала свою згоду на виїзд дитини за межі України в супроводі батька. Звертав увагу суду на те, що позивачем одночасно було змінено предмет і підстави позову, що відповідно до вимог законодавства є недопустимим.

Зазначив, що у зв'язку із зміною законодавства з 28.08.2018 для виїзду матері і малолітньої дитини за межі України згода батька не потрібна.

В судове засідання 23 листопада 2018 року ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. До своєї заяви відповідачем було надано докази звернення до позивача із пропозицією звернутись до нотаріуса для вирішення питання про надання дозволів на виїзд дитини за межі України.

ІІІ.ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2012 року по справі №1601/14270/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, було задоволено вимоги позивача; розірвано шлюб між сторонами та визначено місце проживання дитини сторін - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір'ю - ОСОБА_1.

Рішенням Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області від 22 серпня 2013 року №321 ОСОБА_2 встановлено способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_3.

14 березня 2014 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області по справі №524/9520/13-ц було постановлено ухвалу, якою прийнято та затверджено мирову угоду, укладену 14 березня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо реалізації прав ОСОБА_2, який проживає окремо від ОСОБА_3, на спілкування з нею та на участь у її вихованні.

ІV. НОРМИ ПРАВА

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Разом з тим за змістом положень статті 124 Конституції України та статті 15 ЦК України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері); довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем; свідоцтва про народження дитини, виданого компетентним органом іноземної держави, що не містить відомостей про батька дитини, легалізованого або засвідченого апостилем, а також без будь-якого додаткового засвідчення у випадках, передбачених міжнародним договором України; 3) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред'явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб; 4) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця та більше дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на захворювання, передбачені частиною п'ятою статті 157 Сімейного кодексу України, під час пред'явлення таких документів або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав: довідки, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, про наявність заборгованості із сплати аліментів (у разі коли сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці); документа, виданого лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу, в порядку та за формою, встановленими МОЗ (у разі коли сума заборгованості по аліментах становить понад три місяці, але не більше чотирьох місяців).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

V.ОЦІНКА СУДУ

При вирішенні спору, суд враховує те, що чинне на момент звернення позивача із позовом законодавство, яке регулювало порядок виїзду особи, яка не досягла віку 16 років, в супроводі одного з батьків, передбачало наявність нотаріально посвідченої згоди іншого з батьків.

Разом із тим, суд відзначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 N 619 було внесено зміни до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 і на даний час за наявності рішення суду у якому визначено місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною на строк до одного місяця Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків.

Суд враховує, що предметом спору в даній цивільній справі є виїзд дитини за межі України на строк 1 місяць в супроводі матері, тобто того з батьків, з яким за рішенням суду визначено місце проживання дитини.

З огляду на вказане та приймаючи до уваги положення Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57(в редакції згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 N 619) суд дійшов висновку про відсутність предмета спору, що відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України є підставою для закриття провадження у справі.

Відтак, відповідно до вимог ст.255 ЦПК України суд вважає за можливе закрити провадження у справі, роз'яснивши сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України та ст.7 ЗУ «Про судовий збір» сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом судовий збір в сумі 704,80 грн, підлягає поверненню.

Керуючись ст.255, 256 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про отримання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України малолітньої дитини без згоди батька - закрити у зв'язку із відсутністю предмета спору.

Роз'яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_1, сплачений згідно квитанції 0.0..1 від 25.05.2018 судовий збір в сумі 704,80 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць