Провадження № 4-с/638/205/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.

секретаря Подосокорської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові скаргу представника ОСОБА_1 на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо не розгляду клопотання про примусове проникнення до житла боржника та накладення арешту на рухоме майно боржника ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з вищевказаною скаргою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що державний виконавець у строк, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» не розглянув клопотання ОСОБА_3 від 05.06.2018 року про примусове проникнення до житла боржника та накладення арешту на рухоме майно боржника ОСОБА_2, а відтак просить визнати бездіяльність державного виконавця незаконною та зобов'язати розглянути зазначені клопотання.

У судове засідання сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись вчасно та належним чином, заявник, представник заявника причин неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення слухання справи суду не надходило, державний виконавець надав заяву про розгляд справи за його відсутності, покладав на розсуд суду, надав копію виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступного.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

В Шевченківському відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження № 55526491 по виконанню виконавчого листа №638/20871/13-ц від 04.01.2018 року виданого на виконання рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.01.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення суми отриманої від продажу квартири та моральної шкоди.

Постановою державного виконавця Герасімовою Л.П. від 15.01.2018 року відкрито зазначене виконавче провадження та копія постанови направлена рекомендованим поштовим відправленням. 15.01.2018 року державним виконавцем винесена постанова про арешт всього майна ОСОБА_2. 16.01.2018 року сформовано витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, згідно якого накладено заборону про відчуження всього рухомого майна, що належить ОСОБА_2 Згідно довідки з БД «АМТ» за боржницею не зареєстровано право власності на транспортні засоби. Державний виконавець в рамках наданих повноважень звертався з відповідними запитами до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, Відділу обліку та мониторингу інформації про реєстрацію місця проживання. Всі вищезазначені дії проводились періодично відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тобто проводилась перевірка майнового стану боржника, наявність рахунків, місця роботи, джерела отримання доходів. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що державним виконавцем накладено арешт на нерухоме майно боржника, зокрема на квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до актів державного виконавця від остання виходила за місцем мешкання боржника, проте двері ніхто не відчиняв. Державний виконавець звертався до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ст. 18).

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець здійснив всі необхідні заходи примусового виконання судового рішення, які передбачені чинним законодавством.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

При цьому, ані порядок розгляду таких заяв та клопотань, ані строки їх розгляду, зазначеним законом не встановлені.

До того ж відповідно до ст.12 Закону України "Про звернення громадян" на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений Законом України "Про виконавче провадження" Закон України "Про звернення громадян" не поширюється.

Відповідно до п. 20 постанови №6 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону, зазначений строк державним виконавцем дотримано.

Враховуючи викладене скарга на бездіяльність державного виконавця не підлягає задоволенню, оскільки державним виконавцем систематично, у строки визначені законодавством вчиняються для виконання рішення суду.

Керуючись, ст.ст.1,18,20 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 81, 447-451, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги представника ОСОБА_1 на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо не розгляду клопотання про примусове проникнення до житла боржника та накладення арешту на рухоме майно боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий