Дата документу 22.11.2018
Справа № 501/203/18
13 листопада 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Петрюченко М.І.,
секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за
відповідача: ОСОБА_2
заінтересована особа: ОСОБА_3
третя особа: служба у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області
підстави та вимоги позову: про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів
учасники справи не з'явились
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1. 30 січня 2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (третя особа - служба у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області) про позбавлення батьківських прав та просить суд:
- позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2;
- стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка є матір'ю малолітного ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з яким вона не проживає з вересня 2014 року, дитиною не опікується, у вихованні участі не приймає, аліменти не сплачує.
3. Відповідачка була належним чином сповіщена про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явилася, будь-які пояснення та заяви до суду не надавала.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
4. Позивач та його представник надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просили суд задовольнити позову, проти заочного рішення не заперечили.
5. Представник третьої особи надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
6. Оскільки відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з'явилася без поважних причин, а позивач (його представник) не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
7. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
8. Судом встановлено, що сторони по справі з 2013 року перебували у шлюбі (а.с.4), який розірвано 12 січня 2016 року (а.с.13).
9. Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2, ОСОБА_3, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11). Його батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
10. Відповідно до висновку виконавчого комітету Чорноморської міської ради, як органу опіки та піклування, №1-17-306 від 08.05.2018 року (а.с.86-87), доцільно позбавити ОСОБА_2, батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
V. Оцінка Суду.
А. Щодо позбавлення батьківських прав.
11. В даній ситуації Суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім'ї, яке здійснюється на засадах, визначених у СК: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п'ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.
Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).
12. Для Суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідачки відбувається втручання в її право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.
З іншої сторони обов'язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з матірю і врахування при цьому "якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції).
13. Досліджуючи правомірність втручання в право відповідачки на сімейне життя, Суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими:
- кожна людина має обов'язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи;
- при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
14. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК (статті 164-167).
Зокрема, відповідно до статті 164 СК батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої).
Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідачки має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.
Так само, Суд знаходить, що втручання у право відповідача спрямоване на захист „прав і свобод" малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Тобто, в даному випадку при втручанні у право відповідачки вимоги статті 29 Декларації щодо законності та мети втручання дотримані.
15. Судом за обставинами справи встановлено, що відповідачка практично весь час з моменту народження дитини життям сина не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним належного виховання, що свідчить про ухилення нею від виконання своїх батьківських обов'язків. Вказані обставини, виходячи із положень статей 164-167 СК, є підставою для позбавлення батьківських прав.
16. Проте, в цій ситуації Суду залишається дослідити найважливіше і найскладніше питання наскільки позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 і чи не має в даному випадку підстав для попередження відповідачки щодо зміни свого відношення до виховання дитини без позбавлення батьківських прав (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав").
17. Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.
Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 рішення у справі „Мамчур проти України".
18. Повертаючись до обставин даної справи та оцінюючи проблему забезпечення як найкращих інтересів малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, Суд підкреслює, що з огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину, таке розлучення повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині шкоди або в інших необхідних випадках; розлучення не повинно проводитися, якщо дитина може бути огороджена від розлучення за допомогою менш радикальних заходів. Перш ніж вдатися до розлучення, держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов'язків і відновити або зміцнити здатність сім'ї піклуватися про свою дитину, за винятком тих випадків, коли розлучення необхідне в інтересах захисту дитини. Матеріальна скрута не можуть служити виправданням для розлучення дитини зі своїми батьками.
В ситуації, що розглядається розлучення відповідачки з дитиною в першу чергу відбулось, ще на початку народження дитини за ініціативі відповідачки, яка протягом тривалого часу не виявила бажання вчинити будь-які дії пов'язані з відновленням свого зв'язку із дитиною. Навіть в період після проведення підготовчого судового засідання і до судового розгляду відповідачка жодним чином не продемонструвала Суду свого бажання в поновленні сімейних стосунків з дитиною і в такій ситуації на думку Суду без бажання відповідачки держава позбавлена можливості посприяти їй у виконанні нею своїх батьківських обов'язків.
Також, важливим для Суду є те, що при позбавленні батьківських прав відповідачки, відносини, які склались між нею і дитиною не зміняться в бік розлучення матері з дитиною, які разом не проживають майже з самого народження сина.
Так само, позбавлення батьківських прав змінить ситуацію в бік поліпшення піклування про малолітню дитину, що як наслідок буде сприяти захисту інших прав дітей.
Отже, Суд зауважує, що в даних правовідносинах позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 і в подальшому зможе гарантувати повну та ефективну реалізацію прав дітей.
18. Крім того, Суд звертає увагу, що взаємовідносини між дитиною та матір'ю склались таким чином, що діти протягом більшого періоду свого життя проживають окремо від матері, а тому в даній ситуації Судом будуть враховані "інтереси дитини" в широкому розумінні на поняття сім'ї (включаючи біологічних батьків) (стаття 5 Конвенції про права дитини).
19. Суд повторює, що важливим в даній ситуації є те, що позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у матері, оскільки вона з сином не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення матері із своєю дитиною.
Тобто, позбавлення батьківських прав відповідачки фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між матір'ю та дитиною
Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачка має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК (стаття 169).
20. В даних правовідносинах Судом були створені передумови для дотримання процедури вирішення питання про втручання в право відповідача в його сімейне життя та при визначенні „якнайкращих інтересів дитини".
Зокрема, враховуючи складність питання, що розглядається було призначено підготовче судове засідання, в яке були викликані всі сторони, була забезпечена участь в розгляді справи органів опіки та піклування, які мали можливість перевірити умови проживання дитини, питання вирішувалось з наданням можливості відповідачці, як висловити свою думку, так змінити своє відношення до виховання дитини.
21. Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, Суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування нею своїми обов'язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.
Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачка може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції і в такому випадку Судом на перше місце ставляться „якнайкращі інтереси дитини", оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи.
Б. Щодо стягнення аліментів.
22. Згідно із частиною другою статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
23. Статтею 180 СК передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
24. У зв'язку із чим, відповідно до статті 182 СК, враховуючи стан здоров'я дитини, матеріальне становище позивача, Суд знаходить підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, що є необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
25. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
26. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
27. Отже, судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача у розмірі 1409,60 грн.
Керуючись ст.ст.4, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, -
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 заінтересована особа: ОСОБА_3 (третя особа: служба у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області) про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів - задовольнити повністю.
2. Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
3. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації/проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4
4. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий) на користь держави судовий збір у розмірі 1409,60 грн.
5. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
7. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
8. Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
9. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
10. Повний текст рішення складено 22 листопада 2018 року.
Суддя Іллічівського міського суду
Одеської області М.І.Петрюченко