Провадження № 2/161/4045/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про збільшенння розміру аліментів та стягнення додаткових витрат.

Свій позов мотивує тим, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області 12 травня 2009 року було видано виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 270 гривень, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 22.01.2009 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Вказує, що на даний час витрати на утримання дитини значно зросли, суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів. Крім того, вказує на ту обставину, що Сімейним кодексом України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а визначений рішенням суду розмір аліментів є значно меньшим.

Зазначає, що старша донька активно займається у модельній школі, а меньша відвідує гурток з танців. Дітям постійно необхідне повноцінне харчування, вітаміни, засоби гігієни, одяг, періодично ліки. Дівчата є ученицями школи, 10 та 5 класів, відповідно потрібні кошти на придбання шкільного приладдя, шкільної форми, оплати послуг репетиторів. Коштів, які відповідач сплачує у вигляді аліментів, не вистачає для утримання дітей. Вказує, що у період з 01.09.2016 року по 31.12.2017 року, нею було сплачено 3260 гривень за навчання старшої доньки ОСОБА_5 у модельній школі ГО «Агенство моделей Грейс ОСОБА_7». Щомісяця сплачує кошти за відвідування доньки ОСОБА_6 гуртка з танців в КЗ «Палац культури міста Луцька» у розмірі 200 гривень, у період з 2003 року по 2019 рік понесла та планує понести до кінця 2019 року витрати на оплату за відвідування гуртка у розмірі 7600 гривень.

На підставі наведеного, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі, у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення повноліття меншою з дітей, стягнути додаткові витрати на неповнолітніх дітей у розмірі 5430 гривень.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2018 року було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засідання позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі до розміру 1000 гривень щомісячно. Щодо задоволення вимоги про стягнення додаткових витрат у розмірі 5430 гривень заперечував, вважаючи їх не підтвердженими.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11,12).

Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2009 року з відповідача в користь позивача ухвалено стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 270 гривень, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 22.01.2009 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

На примусове виконання даного рішення, 12 травня 2009 року Луцьким міськрайонним судом був виданий виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 270 гривень, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 22.01.2009 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 10).

Судом встановлено, що доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають з матір'ю ОСОБА_3, та фактично перебувають на утриманні останньої, коштів, які відповідач сплачує у виді аліментів в розмірі по 270 гривень на кожну дитину, недостатньо для утримання дітей.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За ч. 1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 № 2475-VIII внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» з 01 липня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1 944, 00 гривень, з 01 грудня 2018 року 2 027, 00 гривень.

Таким чином, обовязок батьків щодо утримання дитини, гарантії забезпечення належного рівня її розвитку, незалежно від того чи перебувають батьки у зареєстрованому шлюбі, проживають разом чи окремо від дитини, мінімальний розмір на утримання дитини встановлені законодавством України.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, запезбечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2009 року розмір аліментів є значно меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Наведене свідчить про те, що на день постановлення даного рішення розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дітей, оскільки відповідно зросли затрати на утримання, які несе лише позивач.

При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд врахував стан здоровя та матеріальне становище дітей; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача на утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей. Також враховано пояснення позивача, яка вказувала в судовому засіданні про те, що на дитину розмір витрат на місяць складає близько 4000 гривень.

Суд не приймає до уваги покликання відповідача на неможливість сплачувати аліменти у звязку із тим, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, оскільки дана обставина не звільняє його від обовязку утримувати неповнолітніх дітей, батьком яких він є та не є тією обставиною, яка враховується при визначенні розміру аліментів. Відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду із відповідною позовною заявою.

Покликання відповідача у відзиві на ту обставину, що він є фізичною-особою підприємцем, проте доходів не отримує, судом не береться до уваги, оскільки відповідач є працездатною особою, його бажання чи небажання працювати не є тією обставиною, яка враховується при визначенні розміру аліментів. Відповідач не перебуває на обліку як безробітний і не позбавлений можливості працевлаштуватися. Відповідач не надав доказів, які б підтверджували скрутний матеріальний стан.

Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, поданого відповідачем відзиву, та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 9 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, враховуючи матеріальне становище одержувача та платника аліментів, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні із твердої грошової суми в розмірі 270 гривень на тверду грошову суму в розмірі 1200 гривень щомісячно на кожну дитину.

Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дітей, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Відповідно до частина 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що на розвиток здібностей дітей позивач витратила 10 860 гривень. Наявні в матеріалах справи довідки, свідчать про те, що ОСОБА_5 відвідувала заняття ГО «Агенство моделей Грейс ОСОБА_7» з 01 вересня 2016 року по 31 грудня 2017 року, а ОСОБА_6 з 2013 року є учасницею зразкового аматорського ансамблю народного танцю «Волиняночка», інформація щодо розміру понесених витрат на оплату цих занять відсутня.

Наявна в матеріалах справи квитанція від 21 вересня 2018 року, з якої вбачається, що кошти у розмірі 3260 гривень, сплачені як фінансова допомога на рахунок ГО «Агенство моделей Грейс ОСОБА_7», не є належним та допустимим доказом в силу вимог ст.ст.77,78 ЦПК України. А довідка, видана КЗ " Палац культури міста Луцька" не містить відомостей про понесені витрати на оплату навчання.

Зважаючи на вищевикладене, позивач не довела суду, що вона понесла додаткові витрати на утримання доньок повязані з розвитком їх здібностей, а тому суд дійшов висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13,77,81,89,141,263,264,265430 ЦПК України, на підставі ст.ст.180, 182,184,185,192 СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 270 гривень на 1200 гривень щомісячно на кожну дитину.

Стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1200 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення повноліття.

В стягненні з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 додаткових витрат на неповнолітніх дітей відмовити.

Стягнути зОСОБА_4 в дохід держави 704 гривні 80 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_3 (місце проживання: пр.-т. Соборності, 1/40, м. Луцьк; РНОКПП НОМЕР_1);

Відповідач: ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; РНОКПП НОМЕР_2).

Дата складення повного тексту рішення 29 листопада 2018 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_8