Справа № 383/973/18
Номер провадження 2-о/383/40/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Одінцової Н.Г.,

заявника ОСОБА_1В,

представника заявника- адвоката ОСОБА_2А,

представника заінтересованої особи Бобринецького районного сектору Управління ДМС України в Кіровоградській області ОСОБА_3,

розглянувши в порядку окремого провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області, справу № 383/973/18 за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Бобринецький районний сектор Управління ДМС України в Кіровоградській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, обґрунтовуючи її тим, що він народився 11.08.1967 року а Республіці Молдова. З 1989 року і по 1998 рік постійно проживав на території України, а саме в с. Чарівне Бобринецького району Кіровоградської області, де також з 1990 року по 1998 рік працював. Вказує, що в 1998 році виїхав до Республіки Молдова, а в 02.03.2012 року він переїхав на постійне проживання до України. Зазначив, що в 2018 році звернувся до Бобринецького РС Управління ДМС України в Кіровоградській області щоб отримати громадянство України, але йому було відмовлено, оскільки відсутні документи які можуть слугувати документальним підтвердженням факту його постійного проживання на території України до 24.08.1991 року. Вказав, що оскільки встановлення вищевказаного факту йому необхідне для отримання громадянства України, він змушений звернутися до суду для вирішення вказаного питання.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4»ян І.В. та його представник - адвокат ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Представник заінтересованої особи Бобринецького районного сектору Управління ДМС України в Кіровоградській області ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечила вказуючи, що попередньо заявнику було відмовлено, оскільки відсутні документи які можуть слугувати документальним підтвердженням факту постійного проживання заявника на території України до 24.08.1991 року.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши письмові докази в їх сукупності приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч. 5ст.293ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2ст.315ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд може встановити факти, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

В судовому засіданні з витягу по господарської книги № 288, виданої на ім»я Дем»ян І.В., з довідки ДП «ДГ «Червоний Землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, де Дем»ян І.В. працював з 1990 року по 1998 рік на різних роботах та військового квитка серії НО № 4884191 та серії УН № 0520383 виданих на ім»я Дем»ян І.В., встановлено факт постійного проживання Дем»ян ОСОБА_5, до 24.08.1991 року на території України.

Вказані обставини також підтверджуються показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які показали, що знайомі з заявником з 1989 року та по теперішній час, останній їх односелець, вказали, що заявник проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та працював на різних роботах, в тому числі водієм в радгоспі «Червоний землероб», з 1990 року та включно по 1998 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п»яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз»яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов»язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч.2ст.256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж життя та зокрема станом на 24.08.1991р. та 13.11.1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити повністю.

Встановити факт про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, поштовий індекс 27200.

Представник заявника: адвокат ОСОБА_2, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю серія КР № 16 від 22.08.2013 року.

Заінтересована особа: Бобринецький районний сектор управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, , місцезнаходження вулиця Миколаївська, 172 місто Бобринець Кіровоградської області, поштовий індекс 27200.

Повне судове рішення складено 30.11.2018 року.

Суддя І. М. Адаменко