ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/4707/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про розгляд письмового клопотання про відвід судді

"26" червня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Леонтюк Л.К., за участю секретаря Костюченко К.О., сторін: позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4, представників відповідачки ОСОБА_5, ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю " Каса народної допомоги " про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, третя особа6 Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна про поділ спільного сумісного майна подружжя , про відвід судді Леонтюк Л.К.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю " Каса народної допомоги "про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна про поділ спільного сумісного майна подружжя.

16 травня 2018 року за вх. № 24699 о 09 годині 55 хвилин, до загальної канцелярії Дарницького районного суду міста Києва, що розташована за адресою : місто Київ, вулиця Олександра Кошиця, 5 - а, надійшла заява від ОСОБА_2 про відвід судді Леонтюк Л. К. у цивільній справі № 761 / 23932 / 16 провадження № 2 / 753 / 4707 / 18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю " Каса народної допомоги " про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна про поділ спільного сумісного майна подружжя, розгляд якої було призначено на 16 травня 2018 року о 11 годині 00 хвилин, в приміщенні Дарницького районного суду міста Києва, що розташоване за адресою : місто Київ, вулиця Севастопольська 7 / 13.

Вхідна кореспонденція, яка отримується загальною канцелярією доставляється в приміщення Дарницького районного суду міста Києва, яке знаходиться за адресою : місто Київ, вулиця Севастопольська 7 / 31 після другої години дня.

В судовому засіданні 16 травня 2018 року, яке було розпочате о 12 годині 01 хвилина, були присутні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 однак суд не було повідомлено про подачу вказаної заяви, а в судовому засіданні розглядалося клопотання ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 яке надійшло до загальної канцелярії ( місто Київ, вулиця Олександра Кошиця, 5 - а ) суду15 травня 2018 року об 11 годині 07 хвилин про відкладення розгляду справи.

У зв"язку з чим було оголошено перерву на 26 червня 2018 року 11 годину 00 хвилин. про що учасників процесу які були присутні в судовому засіданні повідомлено під розписку.

25 травня 2018 року за вх. № 26707 до загальної канцелярії суду надійшла повторна заява про відвід судді.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заяви підтримали просили їх об"єднати оскільки вони не відрізняються між собою та є аналогічними, та зазначили, що секретар судового засідання ОСОБА_8 не понесла жодного покарання, за те що не зберігся журнал судового засідання від 02 березня 2018 року, а була звільнена за власним бажанням, та зазначили що свідок який був присутній в судовому засіданні в якості вільного слухача. Крім, цього, заявник та його представник не погоджуються з ухвалою про забезпечення позову від 02 березня 2018 року, що в розумінні ст. 36 ЦПК України є обставиною, яка викликає сумнів в неупередженості або об"єктивності судді Леонтюк Л.К., .

Відповідачка ОСОБА_4 та її представники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечили проти задоволення вказаного відводу, зазначивши що наведені в заяві факти не є підставами для відводу судді.

Суд, заслухавши думку учасників цивільного провадження приходить до наступного, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу ( самовідводу ), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об"єктивності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Підстави для відводу судді передбачені ст.36 ЦПК України.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 1 вказаної статті суддя не може розглядати справу і підлягає відводу ( самовідводу ), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об"єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України,відвід має бути вмотивованим.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П'єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об'єктивному розгляді справи.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного ( без невиправданих зволікань ) судового захисту.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України » № 16 від 12 червня 1998, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Як зазначено у правовій позиції у справі № 6 - 79 цс 13, із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Дана норма також міститься в правовій позиції, викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 червня 2015 року № 6 - 38цс15, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

У справі "П'єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі " Хаушильд проти Данії " зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об'єктивному розгляді справи.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України,відвід має бути вмотивованим.

Разом з тим, з зазначенням у заяві про відвід головуючого судді Леонтюк Л.К., направлення ОСОБА_2 скарги щодо дисциплінарного проступку судді Леонтюк Л. К. до Вищої ради правосуддя не є підставою для відводу головуючого судді.

Відповідно до ч. 2, 3ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 252, п. 11 ч. 1 ст. 253 ЦПК України суд може зупинити провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід до її вирішення.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що позивачем ОСОБА_2 та його представником ОСОБА_3 не зазначені та не доведені будь - які обставини, які викликають сумнів в об"єктивності, однобічності та неупередженості судді Леонтюк Л.К. при вирішенні даної цивільної справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу судді Леонтюк Л.К.., у зв"язку з чим заява про відвід судді підлягає вирішенню іншим суддею, визначеним в порядку ст. 33 ЦПК України, а провадження у справі зупиненню до вирішення питання про відвід судді. Керуючись ст. ст.36 ,40, 252, 253, 259 - 261 ЦПК України, суд У Х В А Л И В :

Заяви від 16 травня 2018 року за вх. № 24699 та відповідно від 25 травня 2018 року за вх. № 26707 ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю " Каса народної допомоги " про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна про поділ спільного сумісного майна подружжя , про відвід судді Леонтюк Л. К. визнати необгрунтованою.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю " Каса народної допомоги " про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7, третя особа6 Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна про поділ спільного сумісного майна подружжя зупинити до вирішення питання про відвід судді ЛЕОНТЮК Л.К. за заявою позивача ОСОБА_2 - іншим суддею.

Заяви позивача ОСОБА_2 від 16 травня 2018 року за вх. № 24699 та відповідно від 25 травня 2018 року за вх. № 26707 про відвід судді ЛЕОНТЮК Л. К. передати до канцелярії суду для визначення іншого судді в порядку ст. 33 ч. 1 ЦПК України.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб - адреса сторінки Дарницького районного суду мКиєва: https://court.gov.ua/sud2602/.

Ухвала суду в частині зупинення провадження може бути оскаржена до апеляційного суду міста Києва протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ ЛЕОНТЮК Л.К.