ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3177/18 Справа № 215/1481/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2018 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк», найменування якого змінено у відповідності до Статуту, затвердженого 21 травня 2018 року та погодженого 11 червня 2018 року, на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 14 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитно-заставний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 8.663 грн.34 коп. для придбання автомобіля, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,92% з кінцевим терміном повернення до 13 травня 2011 року. Відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 38.999 грн.28 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 6.040 грн.52 коп., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 1.111 грн.97 коп., заборгованості за комісією за користування кредитом в розмірі 1.757 грн.78 коп., пені в розмірі 27.993 грн.81 коп., штрафу (фіксована частина) в розмірі 250 грн; штрафу (процентна складова) в розмірі 1.845 грн.20 коп.

Заочним рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 38.999 грн.28 коп. та 1.378 грн. судового збору, а всього стягнуто 40.377 грн.28 коп.

В апеляційні скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не була належним чином повідомлена про розгляд справи, що позбавило її права надати свої заперечення та звернутися з заявою про застосування строків позовної давності; відповідач безпідставно притягнена до подвійної юридичної відповідальності.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року заочне рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 08 серпня 2018 року ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року скасована, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 14 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитно-заставний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 8.663 грн.34 коп. для придбання автомобіля, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 16,92% з кінцевим терміном повернення до 13 травня 2011 року.

Позичальник свої зобов'язання за кредитним договором від 14 травня 2008 року виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 16 березня 2016 року виникла заборгованість у загальному розмірі 38.999 грн.28 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 6.040 грн.52 коп., заборгованості зі сплати процентів у розмірі 1.111 грн.97 коп., заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 1.757 грн.78 коп., пені у розмірі 27.993 грн.81 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 250 грн, штрафу (процентна складова) у розмірі 1.845 грн 20 коп.

Згідно пункту 13.11 кредитно-заставного договору від 14 травня 2008 року сторони домовились, що строк позовної давності за вимогами про стягнення кредитних коштів становить п'ять років, строк виконання грошового зобов'язання визначений сторонами до 13 травня 2011 року. Щомісячно у період із 14 по 18 число позичальник мав сплачувати платіж у розмірі 387 грн.51 коп. Останній платіж ОСОБА_2 здійснила 22 червня 2009 року.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (згідно із частиною другою статті 1054 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (згідно з частиною першою статті 526 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (частина перша статті 610 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду №14-10цс18.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мала виконувати зобов'язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 18 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (до 13 травня 2011 року), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Зважаючи на те, що щомісячно у період із 14 по 18 число позичальник мала сплачувати платіж у розмірі 387 грн. 51 коп., а останній платіж ОСОБА_2 здійснено 22 червня 2009 року, перебіг відліку строку позовної давності почався з 19 липня 2009 року, коли ОСОБА_2 не сплатила черговий платіж до 18 числа липня 2009 року як це передбачено умовами укладеного сторонами договору. В той час як з позовом АТ КБ "ПриватБанк" звернулось 30 березня 2016 року за допомогою засобів поштового зв'язку, тобто з пропуском строку позовної давності в 5 років, погодженого сторонами.

Зважаючи на зазначені обставини та на той факт, що відповідач не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, колегія суддів вважає за можливе прийняти до уваги заяву відповідача про застосування строку позовної давності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо даних стосовно відсутності підстав для задоволення даного позову.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду постановлене без дотримання зазначених вище вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2018 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.