ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3874/18 Справа № 210/4069/18 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р. Є. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 вересня 2018 року, яке постановлено суддею Скотар Р.Є. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»і просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. про стягнення моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я, посилаючись на те, що з ним стався нещасний випадок на виробництві відповідача.

Висновком МСЕК від 09 листопада 2005 року позивачу було первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності.

При наступному переогляді висновком МСЕК від 13 листопада 2012 року позивачу встановлено 15 % втрати професійної працездатності безстроково.

Позивач вважає, що в результаті нещасного випадку йому спричинена моральна шкода, він змушений постійно проходити численні курси лікування, медичні огляди та обстеження, порушено нормальні життєві зв'язки, постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною втомою, слабкістю, розмір моральної шкоди позивач оцінює в 15 000 грн., які просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 вересня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 15000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб, на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 7047,80 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою роз'яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Вважає, що судом не враховано те, що нещасний випадок стався з вини позивача, який перевищив встановленому швидкість автомобіля та не прийняв заходів безпеки при керуванні технологічним транспортним засобом.

На думку апелянта, позивачем не наведено конкретних та достатніх аргументів щодо обґрунтування зазначеної у позові суми відшкодування моральної шкоди.

Крім того, визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим та не відповідає судовій практиці при розгляді аналогічних справ.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку передбаченому ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач працював у ВАТ «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Ріг» з 1999 року (а.с.8). Актом про розслідування нещасного випадку № 39 від 10.08.2005 року встановлено, що під час виконання трудових обов'язків 27.07.2005 року о 16 год. 39 хв., позивач, керуючи автомобілем БілАЗ 75145 (хоз.186), завантаженим гірничою масою, перевищив швидкість руху до 36,5 км/г, не прийняв екстрених заходів по зупинці автомобіля за допомогою стояночної гальмової системи і продовжував рухатись. На ділянці автодороги на горизонті 45000 м не впоравшись з керуванням автомобіля перетнув запобіжну берму автодороги і зсунувся на горизонт 87000м. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль БілАЗ 75145 (хоз.186) був пошкоджений, а водій ОСОБА_1 отримав закриту травму грудної клітини, двосторонній злам 6-7 ребер, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забиту рану голови та забій таза (а.с. 8).

За висновком МСЕК від 09.11.2005 року позивачу первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності (а.с. 5). Причиною нещасного випадку визнано порушення вимог безпеки під час експлуатації транспортного засобу, порушення правил дорожнього руху, супутні не виконання посадових обов'язків, а винним особами - ОСОБА_1 та в.о. механіка в карєрі ОСОБА_2. (а.с.9).

Наступними переоглядами від 16.11.2010 року та 13.11.2011 року висновком МСЕК підтверджена втрата професійної працездатності в розмірі 15 % та з 01.11.2012 року встановлена позивачу безстроково (а.с. 6 -7).

Суд, задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов'язків, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з отриманою на виробництві травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз'ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України в п. 13 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що нещасний випадок стався з вини позивача, який перевищив встановленому швидкість автомобіля та не прийняв заходів безпеки при керуванні технологічним транспортним засобом, є необґрунтованими й суперечать ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»», оскільки згідно акту також встановлена вина працівників підприємства відповідача.

Посилання представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України у Постанові від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» та посилання представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на практику розгляду аналогічних справє безпідставними, оскільки рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, що регулює спірні правовідносини зокрема, і Постанові Пленуму Верховного Суду України у від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, судом враховано характер отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Тому доводи апеляційної скарги про те, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, та є значно завищеним, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються вказаними висновками суду.

Оже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: