У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2018 р.

м. Київ

справа № 755/16592/18-ц

провадження № 4с/755/227/18

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Ламбуцької Т.О.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1;

представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць Інна Миколаївна, ОСОБА_2, на рішення державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду 31 жовтня 2018 року із скаргою, в якій просить поновити строк для подання даної скарги, за наслідками розгляду якої визнати неправомірними дії державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Коломієць І.М., які полягають у прийнятті постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 12.09.2018 року, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 12.09.2018 року, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 12.09.2018 року, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 12.09.2018 року, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду від 12.09.2018 року у виконавчому провадженні від 03.04.2018 року ВП № 5436133, а також заявник просить скасувати зазначені постанови державного виконавця.

Заявник мотивує свої вимоги тим, що копію матеріалів виконавчого провадження ВП № 54361333, відкритого 21.07.2018 року, про стягнення з заявника аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 заявником отримано лише 08.06.2018 року, протягом року заявнику не було відомо про нарахування заборгованості у виконавчому провадженні, тому приховування наявності відкритого виконавчого провадження та прийняття державним виконавцем оскаржуваних постанов, на думку заявника, суттєво порушує його права.

Крім того, заявником подано клопотання мотивоване тим, що 12.09.2018 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Коломієць І.М. прийнято оскаржувані постанови, які заявником отримано 25.09.2018 року, що підтверджено відбитком штепмелю поштового відділення, а вперше до суду із скаргою на вказані постанови державного виконавця заявник звернувся 03.10.2018 року, тому вважає, що строк звернення з даною скаргою до суду має бути поновлено.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав в повному обсязі з підстав, що містить її зміст.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти скарги заперечила в повному обсязі, вказуючи на обізнаність заявника про свій обов'язок щодо матеріального утримання дитини та про наявність аліментних зобов'язань, які заявником не виконуються належним чином, тому постанови державного виконавця є правомірними.

Заінтересована особа державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць І.М. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила.

Згідно положення частини другої статті 450 Цивільного процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вислухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до наступного.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи (частина перша статті 449 Цивільного процесуального кодексу України).

Таким чином, ураховуючи клопотання заявника ОСОБА_1 про поновлення строку для подання скарги на постанови державного виконавця від 12.09.2018 року, суд визнає таке клопотання обґрунтованим, з огляду на те, що процесуальний строк звернення до суду із скаргою пропущено заявником у зв'язку із отриманням копій оскаржуваних постанов поза межами строку їх оскарженння, що є поважною причиною пропуску такого строку, який підлягає до поновлення та є підставою розгляду скарги заявника по суті його вимог.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»)

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, втрати годувальника тощо може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно положення ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Так, судом встановлено, що на підставі виконавчого листа № 755/14757/16-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 31.05.2017 року, 21.07.2017 року відкрито виконавче провадження ВП № 65361333 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 29.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме: до 31.08.2025 року.

В межах процедури виконавчого провадження ВП № 65361333 та у зв'язку із ухиленням боржника від виконання аліментних зобов'язань, та наявністю з боку боржника ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів за період з 29.09.2016 року по 01.09.2018 року в сумі 67 136,86 грн. головним державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Коломієць І.М. 12.09.2018 року прийнято постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 12.09.2018 року, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, а згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню.

Положенням ст.ст. 6,11 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язано виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов'язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

06.02.2018 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі і в Закон України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у новій редакції за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Статтю 11 Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено частиною четвертою, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев'ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Виходячи із змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів закон зобов'язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження прав боржника.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Зміни до Закону України «Про виконавче провадження», якими, зокрема, запроваджено накладення обмеження на права боржника за постановою державного виконавця, внесені Законом України від 07.12.2017 № 2234-19 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», набрали чинності 06.02.2018.

В Прикінцевих положеннях Закону України від 07.12.2017 № 2234-19 відсутні вказівки щодо відкладеного набрання чинності ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а отже вона підлягає застосуванню одразу із набранням чинності даним Законом в цілому, із 06.02.2018.

До набрання чинності зазначеними змінами до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній з 05.10.2016, передбачалась можливість притягнення боржника до відповідальності за несплату аліментів за вдвічі менший період, а саме за наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз'яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Частиною 4 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строк для застосування обмежень, передбачених ч. 9 ст. 71 цього Закону обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а не з дня набрання чинності Законом від 07.12.2017 № 2234-19.

У зв'язку з викладеним, суд вважає правомірним винесення державним виконавцем оскаржуваних постанов 12.09.2018 року, так як обмеження за несплату аліментів згідно положень ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» застосовано державним виконавцем після набрання Законом від 07.12.2017 № 2234-19 чинності, а визначення заборгованості по аліментам за шість місяців, за наявності якої до боржника застосовуються відповідні обмеження, є порядком визначення заборгованості, а не встановленням відповідальності особи.

Врахування заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла у боржника за період до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни вст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», не можна розцінювати як надання цій нормі зворотної сили.

Таким чином, проаналізувавши надані заявником докази, керуючись вищенаведеним законодавством щодо регулювання порядку виконання рішення суду, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог заявника ОСОБА_1, оскільки судом встановлено, що заходи обмеження боржника застосовані державним виконавцем на підставі оскаржуваних постанов від 12.09.2018 року у зв'язку із невиконанням заявником як боржником в межах виконавчого провадження зобов'язань по сплаті аліментів, що призвело до утворення заборгованості по сплаті аліментів, сума якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а загалом становить 67 136,86 грн., ураховуючи, що виконавче провадження було відкрито 21.07.2017 року. При цьому заявником не надано суду жодного доказу на підтвердження наявності правових підстав для скасування застосованих державним виконавцем обмежень, а незаконність постанови державного виконавця про стягнення з заявника витрат виконавчого провадження взагалі не обґрунтована ані у змісті поданої скарги, ані під час надання пояснень заявником у судовому засіданні. Щодо доводів заявника про відсутність з його боку факту ухилення від сплати аліментів, то вони є безпідставними, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, наявних в ній доказах в їх сукупності та вимогах закону, а відтак не впливають на правомірність дій державного виконавця.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1, заінтересовані особи: державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць Інна Миколаївна, ОСОБА_2, на рішення державного виконавця є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючисьЗаконом України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, ст.ст. 258-261, 268, 352-354, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць Інна Миколаївна, ОСОБА_2, на рішення державного виконавця - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники судового розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 27 листопада 2018 року.

Суддя: В.І. Галаган