Справа № 183/2247/18
№ 2/183/2058/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Макаренко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом Фермерського господарства «Дар» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс» до Фермерського господарства «Дар», ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

в с т а н о в и в :

19 квітня 2017 року Фермерське господарство «Дар» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Ухвалою суду від 20 квітня 2017 року відкрите провадження у справі.

30 травня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс» звернулося до суду з зустрічним позовом до Фермерського господарства «Дар», ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Ухвалою суду від 07 червня 2018 року справа за первісним позовом Фермерського господарства «Дар» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Фелікс» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним і справу за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Дар», ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним були обєднані в одне провадження.

Ухвалою суду від 06 вересня 2018 року було закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті.

На обґрунтування вимог Фермерське господарство «Дар» посилалося на те, що господарство є сільськогосподарським підприємством, діяльність якого повязана із вирощуванням сільськогосподарських культур. Виробництво здійснюється на земельних ділянках, орендованих господарством у фізичних осіб.

01.09.2007 року між Фермерським господарством «Дар» і ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки № 185, відповідно до якого ОСОБА_1 передала, а Фермерське господарство «Дар» прийняло на умовах оренди земельну ділянку площею 5,02 га., кадастровий номер :01:029:0031, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Договір був посвідчений у Попасненській сільській раді Новомосковського району, про що у Книзі реєстрації договорів оренди землі зроблений запис від 10.10.2007 р. за № 1081.

Також, договір оренди відповідно до чинного на той період законодавства був зареєстрований в Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру ДЗК, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 12.08.2009 р. за № 04-09-126-04339.

У відповідності до п. 3.1 Договору оренди, договір укладено сторонами на строк 15 (п'ятнадцять) років з моменту державної реєстрації.

Таким чином, термін дії договору оренди землі становить до 12.08.2024 р.

18.04.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачеві стало відомо, що 12.06.2017 року ОСОБА_1, не зважаючи на триваючи орендні відносини із позивачем, уклала договір оренди земельної ділянки № АФ-211/24 щодо земельної ділянки, кадастровий номер :01:027:0386 із Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Фелікс», який зареєстрований державним реєстратором відповідно до рішення індексний номер 35769378 від 20.06.2017, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис про інше речове право за № 21006739.

Фермерське господарство «Дар» в заяві зазначило, що укладення відповідачами договору оренди землі порушує права господарства на користування спірною земельною ділянкою, ОСОБА_1 не мала права укладати договір оренди земельної ділянки до припинення орендних відносин з позивачем.

Враховуючи наведене, посилаючись на вимоги Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 203, 215 ЦК України, Фермерське господарство «Дар» просило суд визнати недійсним договір оренди землі № АФ-211/24 від 12.06.2017 р., укладений між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс», відповідно до якого ОСОБА_1 передала, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс» прийняло на умовах оренди земельну ділянку площею 5,02 га., кадастровий номер :01:029:0031, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, який зареєстрований державним реєстратором відповідно до рішення індексний номер 35769378 від 20.06.2017, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис про інше речове право за № 21006739.

В зустрічній позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс» посилалося на те, що 01.09.2007 року між Фермерським господарством «Дар» і ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки № 185, відповідно до якого ОСОБА_1 передала, а Фермерське господарство «Дар» прийняло на умовах оренди земельну ділянку площею 5,02 га., кадастровий номер :01:029:0031, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», (в редакції, яка діяла на момент укладання договору оренди між ФГ «Дар» та ОСОБА_1 передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в Оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про оренду землі», передбачено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

В Договорі оренди земельної ділянки № 185 від 01.09.2007 року, укладеному між Фермерським господарством «Дар» та ОСОБА_1 відсутні істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а саме: індексація орендної плати, форма платежу, порядок внесення і перегляду орендної плати (абзац 3 ч. 1 ст. 15 Закону); умови і строки передачі земельної ділянки орендарю (абзац 6 ч. 1 ст. 15 Закону); визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини (абзац 9 ч. 1 ст. 15 Закону).

Згідно із ст. 17 Закону, передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Виходячи із змісту первісного позову та доданих до нього документів, між Фермерським господарством «Дар» та ОСОБА_1 не було підписано акт приймання-передачі об'єкта оренди - земельної ділянки, що суперечить положенням ст. 17 Закону України «Про оренду землі».

Відсутність в Договорі оренди земельної ділянки трьох істотних умов, передбачених ст.15 ЗУ «Про оренду землі» та порушення вимог ст. 17 Закону є підставою для визнання Договору недійсним.

Положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Згідно із ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Враховуючи наведене, в зустрічній позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс» просило суд визнати недійсним договір оренди, земельної ділянки № 185 від 01.09.2007 року, укладений між Фермерським господарством «Дар» і ОСОБА_1, відповідно до якого ОСОБА_1 передала, а Фермерське господарство «Дар» прийняло на умовах оренди земельну ділянку площею 5,02 га., кадастровий номер :01:029:0031, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

В судове засідання представник позивача - Фермерського господарства «Дар» не заявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не зявилася, була належним чином повідомлена про місце, дату і час розгляду справи.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс» в судове засідання не зявився, у відзиві на позов вимоги Фермерського господарства «Дар» не визнав, зазначив, що договір між позивачем та ОСОБА_1 є недійсним. Оскільки договорі не містить істотних умов договору оренди землі.

Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості.

Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори.

У відповідності до ч.1 ст. 407 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі - землекористувач).

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Судом встановлено, що 01.09.2007 року між Фермерським господарством «Дар» і ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки № 185, відповідно до якого ОСОБА_1 передала, а Фермерське господарство «Дар» прийняло на умовах оренди земельну ділянку площею 5,02 га., кадастровий номер :01:029:0031, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Договір був посвідчений у Попасненській сільській раді Новомосковського району, про що у Книзі реєстрації договорів оренди землі зроблений запис від 10.10.2007 р. за № 1081.

Також, договір оренди відповідно до чинного на той період законодавства був зареєстрований в Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру ДЗК, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 12.08.2009 р. за № 04-09-126-04339.

У відповідності до п. 3.1 Договору оренди, договір укладено сторонами на строк 15 (п'ятнадцять) років з моменту державної реєстрації.

Таким чином, термін дії договору оренди землі становить до 12.08.2024 р.

В звязку з наведеним, суд приходить до висновку, що Фермерське господарство «Дар» має право користування на умовах оренди, земельною ділянкою площею 5,02 га., кадастровий номер :01:029:0031, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та належить на праві власності ОСОБА_1 до 12.08.2024 року.

Судом встановлено, що 12.06.2017 року між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Фелікс» був укладений договір оренди земельної ділянки № АФ-211/24, відповідно до якого ОСОБА_1 передала на умовах оренди Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Фелікс» земельну ділянку площею 5,02 га., кадастровий номер :01:029:0031, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, договір зареєстрований державним реєстратором відповідно до рішення індексний номер 35769378 від 20.06.2017, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис про інше речове право за № 21006739.

Пунктом 3 частини 1 статті 395 ЦК України визначено, що одним з видів речових прав на чуже майно є право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

У відповідності до ч.1 ст. 398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

На підставі ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також, моральним засадам суспільства.

Згідно вимог ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваних правочин).

Оскільки Фермерське господарство «Дар» станом на дату укладення оспорюваного договору оренди землі, мало право користування земельною ділянкою на умовах оренди, відповідачі не мали права укладати між собою договір оренди землі, в звязку з чим, договір оренди землі № АФ-211/24, укладений 12.06.2017 р. між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс» належить визнати недійсним, оскільки він не відповідає вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства та порушує право позивача, як орендаря.

Стосовно зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс», суд приходить до наступного.

Згідно приписів ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», (в редакції, яка діяла на момент укладання договору оренди між ФГ «Дар» та ОСОБА_1А.) передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в Оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Судом встановлено, що договір і оренди земельної ділянки договір оренди, земельної ділянки № 185, укладений 01.09.2007 року між Фермерським господарством «Дар» і ОСОБА_1 не містить істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а саме: індексацію орендної плати, форма платежу, порядок внесення і перегляду орендної плати (абзац 3 ч. 1 ст. 15 Закону); умови і строки передачі земельної ділянки орендарю (абзац 6 ч. 1 ст. 15 Закону); визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини (абзац 9 ч. 1 ст. 15 Закону).

Крім того, на підставі ст. 17 Закону, передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Фермерським господарством «Дар» не надано суду доказів наявності акту приймання-передачі земельної ділянки, оформленої орендодавцем та орендарем.

В той же час, статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно приписів ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс» не було стороною договору оренди землі № 185, укладеного 01.06.2017 р. між Фермерським господарством «Дар» і ОСОБА_3, не мало жодних прав щодо спірної земельної ділянки станом на дату укладення оскаржуваного договору, суд приходить до висновку, що зазначений договір жодним чином не порушує прав, свобод чи законних інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс», в звязку з чим, в задоволенні зустрічних позовних вимог належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги Фермерського господарства «Дар» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі № АФ-211/24 від 12.06.2017 р., укладений між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс», відповідно до якого ОСОБА_1 передала, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс» прийняло на умовах оренди земельну ділянку площею 5,02 га., кадастровий номер :01:029:0031, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, який зареєстрований державним реєстратором відповідно до рішення індексний номер 35769378 від 20.06.2017, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис про інше речове право за № 21006739.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс» до Фермерського господарства «Дар», ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс» на користь Фермерського господарства «Дар» судові витрати в сумі 1 321,50 грн. (одна тисяча триста двадцять грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Фермерського господарства «Дар» судові витрати в сумі 1 321,50 грн. (одна тисяча триста двадцять грн. 50 коп.).

Сторони у справі:

-позивач - Фермерське господарство «Дар», , місцезнаходження: 51242, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Попасне.

-відповідач ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1;

-відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Феликс», , місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Володимира Моссаковського, будинок 8.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2018 року.

Суддя Д.І. Городецький