Провадження № 2/679/427/2018
Справа № 679/1002/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2018 року м. Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:
судді Гавриленко О.М.,
секретар судового засідання Василюк Л.С.,
номер справи 679/1002/18,
учасники справи:
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішин за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 10 вересня 2013 року. У шлюбі в сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на яких з відповідача за рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 листопада 2013 року стягуються аліменти із доходів відповідача в розмірі 1/3 частки.
Вказуючи на рівність батьків щодо обовязку в утриманні дітей та посилаючись на ст. 51 Конституції, ст. 180, ч. 2 ст. 185 СК України, позивач просить стягнути з відповідача 6500 гривень, які вважає додатковими витратами на дітей, понесені нею за перебування останніх у таборі з 05 липня 2018 року по 29 липня 2018 року.
21 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, згідно якого в задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей просить відмовити. Не погоджуючись з наведеними позивачем обставинами, вказав на те, що понесені нею витрати не є додатковими в розумінні ст. 185 СК України. Згідно інформації про ТОВ «Саві нейшн», яка наявна у загальному доступі, вказана компанія є треніноговою компанією і опозиціонується, як школа фінансової грамотності, Нею надаються послуги з проведення різних конкурсів, організація ігор тощо. Дана компанія не акредитована, як навчальний заклад чи організація, та не має ліцензії на надання навчальних послуг, а тому не може вважатись навчальною та розвиваючою, в звязку з чим понесені позивачем витрати, на переконання відповідача, не підпадають під поняття додаткових.
При вирішення спору відповідач також просить врахувати те, що є військовослужбовцем за контрактом і отримує заробітну плату біля 7000 гривень на місяць, з яких надає кошти на утримання дітей добровільно. Крім того, він є учасником бойових дій, в звязку з чим має пільги щодо надання путівок на відпочинок за пільговими цінами, або за рахунок держави, чим позивач не скористалася.
Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 вересня 2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи, в судове засідання не зявився.
Встановивши фактичні обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити зважаючи на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які зареєстровані та проживають з позивачем.
Вказані обставини не оспорюються відповідачем та стверджуються даними свідоцтв про народження серії 1-БВ №061478, виданого 16 жовтня 2007 року (арк. спр. 4), серії 1-БВ №110135, виданого 02 вересня 2009 року (арк. спр. 5), довідок про реєстрацію місця проживання особи №7981 та №7982 від 11 липня 2018 року (арк. спр.6,7).
Згідно рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 листопада 2013 року та постанови про відкриття виконавчого провадження від 30 травня 2018 року, з ОСОБА_2 на користь позивач стягуються аліменти на сина ОСОБА_4 та дочку ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадянина на дитину відповідного віку (арк. спр. 8, 9).
05 липня 2018 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «САВІ НЕЙШН» договір №141 про організацію дитячого відпочинку, згідно якого виконавець взяв на себе зобовязання в період з 15 липня 2018 року по 29 липня 2018 року надати послуги з організації дитячого відпочинку в літньому стаціонарному закладі відпочинку з інформаційно-ігровою програмою «Табір дитячих можливостей «Savyy Nation», вартість яких складає 13 000 гривень (арк. спр. 10).
З квитанції №65 від 05 липня 2018 року судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснила оплату послуг за вказаним вище договором в сумі 13 000 гривень (арк. спр. 12).
Позивач, вказуючи на обовязок обох батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття та приймати участь у додаткових витратах на них, звернулась до суду за захистом свого порушеного права з даним позовом про стягнення половини понесених нею додаткових витрат.
Таким чином, спірні правовідносини сторін, що виникли з приводу участі у додаткових витратах на дітей, регулюються нормами права, які містяться в ст. 185 СК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, що визначено ч. 2 ст.185 СК України.
Виходячи з вимог зазначеної норми закону та встановлених обставин, суд вважає, що понесені позивачем витрати не є додатковими в розумінні ч. 1 ст. 185 СК України, оскільки не повязані з особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо), тому право позивача не було порушене та не потребує захисту.
При цьому суд враховує те, що надані ТОВ «САВІ НЕЙШН» за договором послуги не повязані з розвитком будь-яких здібностей дітей та оздоровленням останніх.
Як убачається з п. 1.2 договору №141 про організацію дитячого відпочинку від 05 липня 2018 року, виконавцем ТОВ «САВІ НЕЙШН» було надано послуги з організації проживання дітей, їх харчування, проведення з ними інформаційно-ігрових занять (заходи та тренінги), спортивних змагань, конкурсів, забезпечення безпечних умов відпочинку під керівництвом вихователя та надання першої медичної допомоги в разі хвороби та травмування дитини.
На переконання суду, надання вказаних послуг не повязане в розвитком особливих здібностей дітей або ж оздоровленням останніх.
За вказаних обставин заслуговують на увагу суду аргументи відповідача щодо відсутності належних та допустимих доказів підставності та правомірності заявлених вимог.
При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст. 185 СК України, яка регулює питання участі батьків у додаткових витратах на дітей, та на яку вірно посилаються сторони у поданому позові та відзиві на нього.
При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд виходить з вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України та вважає, що такі слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зважаючи на звільнення обох сторін від оплати судових витрат.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: 30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Варшавська. 13 кв. 50, паспорт серії НВ 685540, виданий Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області 09 листопада 2013 року).

Відповідач ОСОБА_2 (місце проживання: 34540, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1).

Повне судове рішення складено 29 листопада 2018 року.

Суддя О.М. Гавриленко