Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Миколаїв

справа № 483/108/18-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Базовкіної Т.М., Шаманської Н.О.,

із секретарем Яценко Л.В.,

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за заявою

ОСОБА_1

(заінтересовані особи - Національна поліція України,

Головне управління Національної поліції в Миколаївській області,

Управління соціального захисту населення Очаківської міської ради

Миколаївської області)

про встановлення факту, що має юридичне значення

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, постановлену 27 серпня 2018 року суддею Чаус Л.В. в приміщенні цього ж суду (повну ухвалу складено 31 серпня 2018 року),

У С Т А Н О В И Л А:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявник посилався на те, що його, як працівника Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області, було направлено для проходження стажування до ГУНП в Луганській області на період з 7 вересня 2017 року по 7 січня 2018 року. Фактично його службові обов'язки за місцем стажування (м. Сватове Луганської області) полягали у несенні бойової служби на блокпостах та виконанні інших завдань в зоні проведення антитерористичної операції. Проте начальником управління кадрового забезпечення ГУНП в Луганській області йому відмовлено у видачі довідки про його безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, що позбавляє його можливості в установленому порядку отримати статус учасника бойових дій та додаткових соціальних гарантій.

Посилаючись на відсутність іншого шляху реалізації своїх прав та відсутність спору про право, ОСОБА_1 просив встановити факт, що в період 7 вересня 2017 - 7 січня 2018 року він, як поліцейський Національної поліції, приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районі антитерористичної операції.

До участі у справі як заінтересовану особу залучено Національну поліцію України (далі - НПУ), Головне управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - ГУНП в Миколаївській області) та Управління соціального захисту населення Очаківської міської ради (далі - Очаківське УСЗН).

Представники НПУ та ГУНП в Миколаївській області вимоги ОСОБА_1 заперечували, зазначали про наявність іншого встановленого законом порядку у вирішенні питання про надання статусу учасника бойових дій та посилались на неможливість розгляду заяви в порядку окремого провадження.

Представник Очаківського УСЗН проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечував.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 серпня 2018 року провадження у справі закрито за пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК, тобто з тих підстав, що справа не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив ухвалу скасувати та направити заяву до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт посилався на наявність всіх ознак для вирішення питання про встановлення факту його участі в антитерористичній операції за правилами окремого провадження, неможливість захисту своїх інтересів в позасудовому порядку та помилковість висновку суду про обов'язковість іншого (досудового) врегулювання спору.

У відзивах на апеляційну скаргу НПУ та ГУНП в Миколаївській області просили залишити ухвалу суду без змін, посилаючись на існування визначеного законом позасудового порядку надання статусу учасника бойових дій, однією зі складових якого є встановлення факту участі в антитерористичній операції. Таке рішення приймається відповідною комісією, рішення якої може бути оскаржено до суду.

В судове засідання апеляційного суду представник Очаківського УСЗН не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Справу розглянуто за участю заявника, його представника та представників іншиз зацікавлених осіб.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді слідчого у слідчому відділі Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області.

Наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №222о/с від 6 вересня 2017 року ОСОБА_1 направлено до ГКУНП в Луганській області для проходження стажування терміном на 4 місяці з 7 вересня 2017 року по 7 січня 2018 року (а.с. 9).

У період з 8 вересня по 7 грудня 2017 року ОСОБА_1 проходив стажування у Сватівському ВП ГУНП в Луганській області (а.с. 12,13).

Характер виконуваної ним роботи у період стажування зафіксовано у довідках, розрахунках особового складу (а.с.17-28), звіті про результати стажування, відгуку-характеристиці (а.с.15,16).

У видачі ОСОБА_1 довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України відмовлено у зв'язку з відсутністю інформації про його залучення наказами АТЦ при СБУ до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції (а.с.13).

Наявність довідки такого змісту, як підстави для надання особі статусу учасника бойових дій, передбачено нормативно-правовими актами, які регулюють умови та порядок розгляду цих питань.

Звертаючись до суду з заявою в порядку окремого провадження, ОСОБА_1 наголошував, що факт його участі в антитерористичній операції має юридичне значення, бо від нього залежить набуття ним статусу учасника бойових дій; іншого (досудового) порядку вирішення спору не існує, бо він не має довідки, надання якої є обов'язковим для розгляду його заяви комісією; встановлення цього факту не пов'язано з наступним вирішення спору про право.

Вирішуючи питання про те, чи підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами окремого провадження заява ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з положень цивільно-процесуального законодавства щодо умов судового встановлення фактів, які мають юридичне значення, а також суті спору та характеру правовідносин, враховуючи конкретні обставини, на які посилається заявник.

При цьому суд вірно зазначив, що однією з загальних ознак окремого провадження є те, що в такому порядку встановлюється наявність (відсутність) юридичних фактів, що мають значення для підтвердження наявності (відсутності) неоспорюваних прав (частина 1 статті 293 ЦПК), законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина 2 статті 315 ЦПК).

Спірні правовідносини виникли в сфері надання особливого статусу та встановлення соціальних гарантій учасникам бойових дій, в тому числі поліцейським Національної поліції, та регулюються:

- Законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» (далі - Закон), яким визначені загальні умови набуття особами, поряд з іншим, статусу учасника бойових дій(пункт 19 статті 6);

- Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженим постановою КМУ від 20 серпня 2014 року №413 (далі - Порядок № 413), яким також передбачені умови надання статусу учасника бойових дій, перелік необхідних документів, порядок вирішення цих питань тощо. За пунктом 5 цього положення рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається, насамперед, комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними, в тому числі, в Національній поліції України;

- Положенням про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України (далі - Комісія), затвердженим наказом МВС України від 23 травня 2016 року №405 (далі - Положення № 405), яким визначені основні функції та повноваження цих комісій та особливості надання статусу учасника бойових дій, зокрема, поліцейським. Пунктом 7 Положення №405 передбачено, що рішення комісії може бути оскаржене в судовому порядку.

Проаналізувавши зміст пункту 19 статті 6 Закону, пункти 21, 4, 5 Порядку №413, пункти 7,8 розділу ІІ Положення № 405, суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлення окремо факту участі особи в антитерористичній операції не має юридичного значення, але встановлення цих обставин є складовою процесу надання особі статусу учасника бойових дій, проведення якого здійснюється у спеціальному позасудовому порядку комісіями (міжвідомчіми комісіями), рішення яких підлягає судовому оскарженню.

За такого суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами окремого провадження, що є підставою для застосування правил пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК.

Така правова позиція стосовно вимог працівників Національної поліції України, направлених на стажування до Луганської та Донецької областей, про встановлення факту участі в антитерористичній операції підтримана Верховним Судом та викладена в постанові від 31 жовтня 2018 року ( справа № 488/4196/17-ц).

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону «Про судоустрій та статус суддів» та частини 4 статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду. Відступлення від цих позицій можливо виключно на стадії касаційного розгляду справи в порядку статті 403 ЦПК.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо наявності всіх ознак окремого провадження (факт має юридичне значення, його встановлення не пов'язано з подальшим вирішенням спору про право, заявник не має можливості в іншій спосіб отримати необхідні документи тощо) не спростовують основного висновку суду про необхідність дотримання встановленого порядку вирішення питання про надання статусу учасника антитерористичної операції відповідними комісіями.

Вищеназвані нормативні акти не передбачають іншого порядку в залежності від наявності або відсутності тих документів, на підставі яких такий статус надається.

До того ж законом передбачено, що факт безпосередньої участі в антитерористичній операції підтверджується довідкою за формою додатку №1 Порядку № 413, а незгода зі змістом цієї довідки або відмова в її наданні, свідчить про наявність ознак спору про право (щодо характеру проходження служби та виникнення права на отримання пільг та гарантій, передбачених Законом).

Зміст пункту 8 розділу ІІ Положення №405 щодо можливості судового встановлення факту участі в антитерористичній операції не є універсальним способом захисту прав поліцейських та не виключає необхідність враховувати конкретні обставини кожного випадку. Саме з урахуванням інших обставин судами були застосовані правила статті 315 ЦПК (стаття 256 ЦПК в попередній редакції) для встановлення факту участі в бойових діях добровольця батальйону В0624 «Айдар» (постанова ВССУ від 13 січня 2016 року в справі №6-25896ск15).

Отже доводи апелянта не спростовують основного висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для розгляду вимог ОСОБА_1 за правилами окремого провадження в порядку глави 6 розділу ІV ЦПК.

Не може вплинути на висновки суду й надане апеляційному суду рішення Комісії від 19 вересня 2018 року про відмову ОСОБА_1 у наданні статуса учасника бойових дій, оскільки висновок суду про неможливість розгляду спору за правилами окремого провадження ґрунтується не на відсутності такого рішення, а на наявності іншого порядку вирішення спору.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: Т.М.Базовкіна

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повний текст постанови складено 28 листопада 2018 року.