КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/2671/2018 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів : Олійника В.І., Кулішенка Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання - Черниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_5, про поділ майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ФОП ОСОБА_5, в якому просив: визнати спільною сумісною власністю подружжя, набутою під час перебування шлюбі, нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: м. Київ, пр. Героїв Сталінграду, 22, загальною площею 54,0 кв. м, вартістю 3 691 538,00; визнати за ним право особистої приватної власності на майно, набуте під час перебування у шлюбі, а саме на 1/2 частину вищевказаних нежилих приміщень; визнати за відповідачем право особистої приватної власності на майно, набуте під час перебування у шлюбі, а саме на 1/2 частину цих нежилих приміщень; стягнути з відповідача грошове зобов'язання зі сплати 1/2 частини отриманих орендних платежів з вересня 2016 року в розмірі 151 000 грн. та три проценти річних з частини доходу від оренди нежилих приміщень в розмірі 1 852,80 грн.

В свою чергу у вересні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, в якому просила: визнати рухоме майно - легковий автомобіль марки «Mercedes-Benz» модель «Vito 115 CDI», 2008 року випуску, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2, тип легковий вантажопасажирський, номер шасі (кузова) VIN НОМЕР_1, об'єм двигуна 2148 куб. см, тип пального D (дизель), зареєстрованого за відповідачем на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого 24 січня 2013 року ВРЕР м. Харцизька при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, ринковою вартістю 294 544,39 грн., спільною сумісною власністю подружжя, набутою за час перебування в шлюбі; поділити майно, що є їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю, а саме вищевказаний автомобіль, виділивши його у власність відповідача та стягнувши на її користь з останнього грошову компенсацію половини (1/2 частини) вартості цього майна в розмірі 147 272,19 грн.

Під розгляду справи представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 подав до суду заяву про забезпечення зустрічного позову шляхом встановлення для ОСОБА_4 обов'язку вчинити певні дії, а саме внести на депозитний рахунок Оболонського районного суду м. Києва грошової суми в розмірі 147 272,19 грн., як компенсації 1/2 частини вартості неподільної речі - спірного автомобіля.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді зобов'язання відповідача за зустрічним позовом внести грошові кошти у розмірі половини вартості спірного автомобіля може ускладнити у майбутньому виконання рішення суду у цій частині, не забезпечить ефективний захист порушених прав позивача як співвласника майна.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 серпня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

Свої висновки суд першої інстанції мотивував відсутністю обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позовуу вигляді встановлення для ОСОБА_4 обов'язку вчинити певні дії, оскільки вартість спірного рухомого майна сторонами не узгоджена і задоволення заяви призведе до порушення прав учасників процесу в частині доведення вартості такого майна.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви про забезпечення позову.

Посилається на те, що в порушення норм статтей 89, 263 ЦПК України, частин 2, 5 статті 71 СК України суд першої інстанції під час вирішення питання в ухвалі, яка оскаржується, взагалі не навів мотивів, якими він керувався при здійсненні оцінки доказів, та не навів докази, на яких він обґрунтував своє рішення. Фактично такими діями судом було створено умови для неможливості (ускладнення) виконання рішення суду в цій частині, оскільки предметом поділу є спільне майно подружжя, режим якого - неподільне майно, тобто після поділу залишається у власності однієї зі сторін.

Відзив на апеляційну скаргу до суду надійшов.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

За правилами статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов'язку вчиняти певні дії. При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами існує, зокрема, з приводу поділу рухомого майна як спільного сумісного майна подружжя, набутого за час перебування в шлюбі, а саме легкового автомобіля марки «Mercedes-Benz» модель «Vito 115 CDI», 2008 року випуску, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2, тип легковий вантажопасажирський, номер шасі (кузова) VIN НОМЕР_1, об'єм двигуна 2148 куб. см, тип пального D (дизель), зареєстрованого за відповідачем на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого 24 січня 2013 року ВРЕР м. Харцизька при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, із заявленою ринковою вартістю якого в розмірі 294 544,39 грн. ОСОБА_4 категорично не погоджувався.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно застосувавши положення цивільного процесуального закону та врахувавши наведені обставини справи, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді встановлення для відповідача обов'язку внести на депозитний рахунок суду суму, що дорівнює половини заявленої вартості спірного рухомого майна, оскільки вартість автомобіля сторонами не узгоджена і задоволення заяви призведе до порушення прав учасників процесу в частині доведення дійсної вартості такого майна, що гарантовано їм процесуальним законом.

Колегія суддів враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів учасників процесу або інших осіб. Проте, матеріали справи не містять переконливих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 з огляду на обраний представником позивача вид забезпечення позову, а також, що ОСОБА_4 фінансово спроможний не за рахунок спірного майна перерахувати на депозитний рахунок грошові кошти в такому розмірі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Олійник

Ю.М. Кулішенко