справа № 208/6016/18
№ провадження 2/208/2383/18
19 жовтня 2018 р. м. Кам'янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Савранського Т.А.,
за участю секретаря судового засідання - Луценко Л.О.,
Учасники справи
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору відділ реєстрації адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ реєстрації адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради, про визнання особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
I.Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У своєму позові позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1
В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 29 січня 1979 року. Вона зареєструвала в будинку свого сина, але з 2013 року її син в будинку не проживає. Їй тяжко сплачувати за комунальні послуги ще й за відповідача, а також вона не може оформити субсидію.
II. Заяви, клопотання позивача, відповідача.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, причини не явки до суду не повідомив, викликався через сайт суду.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділу реєстрації адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради в судове засідання не з'явися, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника.
III. Процесуальні дії по справі.
07 вересня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання.
Відповідачем до суду відзиву не надано.
IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29 січня 1979 року (а.с.5).
Відповідно до довідки про склад сім?ї № 756 від 05.09.2018 р. в будинку АДРЕСА_1 зареєстрованим значиться відповідач ОСОБА_5 - син позивачки (а.с.6).
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в будинку АДРЕСА_1 що підтверджується актом про не проживання № 679 від 08 серпня 2018 року (а.с.7),
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Як роз'яснено п. 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;стаття 405 ЦК).
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
VI. Висновки суду.
Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, а тому суд оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.
VII. Розподіл судових витрат.
Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 72, 150 ЖК України ст.ст. 5,7, 19, 89, 175, 268, 272, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ реєстрації адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради, про визнання особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1.
Стягнути судовий збір з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 704 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Апеляційного суду Дніпропетровської області.
Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Савранський Т. А.