Справа № 2-2758/11 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/1439/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

секретаря: Куцика І.Б.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова 20 квітня 2018 року у справі заявою Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про поновлення пропущеного строку для предявлення до виконання виконавчого листа у справі за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про демонтаж самовільної прибудови та приведення квартири до попереднього стану,-

ВСТАНОВИЛА:

21 березня 2018 року заявник - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради звернувся до суду із заявою, в якій просить поновити пропущений строк для предявлення до виконання виконавчого листа у справі за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про демонтаж самовільної прибудови та приведення квартири до попереднього стану.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова 20 квітня 2018 року у задоволенні заяви Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила Шевченківська РА ЛМР.

В апеляційній скарзі посилається на те, що твердження суду про те, що в обґрунтування поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання заявник не надав жодного доказу є безпідставним, оскільки у заяві позивач послався на висновок будівельно-технічного дослідження спеціаліста-будівельника ОСОБА_4 від 05 липня 2012 про технічний і санітарний стан квартири АДРЕСА_1 до і після реконструкції квартири, як на поважну причину пропущення строку, оскільки згідно цього висновку експерта, демонтаж прибудови та приведення планування квартири № 1 в будинку на вулиці В.Мови,14 може привести до зруйнування цілого будинку.

Вказує, що поважною причиною на поновлення строків послужило також звернення 3-ої особи по справі - ОСОБА_3, власника квартири №2 цього будинку, про те, що невиконання рішення суду порушує її права, як співвласника будинку.

Відтак вважає твердження суду про те, що заявником не доведено наявність поважних причин, які об'єктивно перешкоджали реалізації права на виконання судового рішення, районна адміністрація вважає таким, що не відповідає обставинам справи, судом неправильно і не у повному обсязі були досліджені докази, їм була надана неналежна оцінка, не було доведено ряд обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що, в порушення норм матеріального права, лягло в основу ухвали суду.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2018 року скасувати та постановити нову, якою заяву Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа № 2-2758/11 - задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 січня 2014 року позов Шевченківської РА ЛМР- задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 за власний рахунок демонтувати самовільну прибудову до квартири № 1 на вул. В. Мови, 14 у м. Львові, а планування квартири привести до попереднього стану.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради державне мито в розмірі 8 (вісім) грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 37 (тридцять сім) гривень.

Рішення суду набрало законної сили 09 лютого 2014 року.

Як убачається із журналу судового засідання від 29 січня 2014 року при оголошенні рішення суду були присутні представник позивача ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 та її представник Ільків. О.Б. (а.с.84-85).

14 лютого 2014 року копію рішення суду отримала ОСОБА_3 (а.с.90).

Таким чином, позивачу Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради було відомо про зміст рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 січня 2014 року, але за виконавчим листом про примусове виконання рішення суду вона не звертався.

13 жовтня 2016 року Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради був виданий виконавчий лист №2-2758/11 про примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 січня 2014 року щодо зобов»язання ОСОБА_2 за власний рахунок демонтувати самовільну прибудову до квартири №1 на вул.В. Мови,14 у м. Львові, а планування квартири привести до попереднього стану, який був скерований до Шевченківського ВДВС ЛМУЮ для виконання рішення суду у примусовому порядку лише 21 липня 2017 року (а.с.95-96).

31 липня 2017 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівськоій області ОСОБА_6 виконавчий лист №2-2758/11 повернуто Шевченківській РА ЛМР, у звязку з пропуском строку для предявлення виконавчого листа до виконання (а.с.96).

Відповідно до положень ст. 433 ЦПК у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Виконавчі документи повинні бути пред»явлені до виконання в строки, встановлені ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувача, який пропустив строк пред»явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред»явлення виконавчого документа до виконання, до суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що причини пропуску заявником строків пред'явлення виконавчих листів до виконання не є поважними.

Такі висновки суду є обґрунтованими.

При цьому судом враховано, що відповідно до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1,2 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущений та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

В даному випадку, з матеріалів справи вбачається що, судове рішення по вказаній справі вступило в законну силу 09 лютого 2014 року, а виконавчий лист було скеровано до Шевченківського ВДВС ЛМУЮ лише 21 липня 2017 року, тобто по спливу більш ніж трьох років з дня набрання рішенням суду, на підставі якого він був виданий, законної сили.

В силу ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової (юридичної) визначеності, які є невід'ємною, органічною складовою принципу верховенства права (зокрема, рішення у справах «Єлоєв проти України», «Новік проти України»).

У широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.

Положення Закону України «Про виконавче провадження», що обмежують строк на пред'явлення виконавчих документів до примусового виконання, є законодавчим втіленням принципу правової визначеності та встановлюють строк, протягом якого боржник може очікувати примусового виконання рішення, ухваленого не на його користь.

Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред'явлення його до примусового виконання.

Доводи апеляційної скарги про поважність причин пропуску пред'явлення виконавчого листа до виконання на які посилається позивач є необґрунтованими.

Після набрання законної сили рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 січня 2014 року позивачем було прийнято рішення не звертатися до виконавчої служби для його виконання у примусовому порядку, оскільки демонтаж прибудови та приведення планування квартири №1 в будинку на вул.Мови,14 може привести до руйнування цілого будинку і лише у зв»язку із скаргами власника квартири №2 в будинку на вул.Мови,14 ОСОБА_3 було отримано виконавчий лист 13 жовтня 2016 року та пред»явлено до виконання у липні 2017 року.

Наявність скарг третьої особи по справі ОСОБА_3 не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку для пред»явлення виконавчого документа до виконання.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, тому підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не убачає.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене) Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268 , ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради -залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова 20 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_7