КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/477/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Федан Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами заступника прокурора Херсонської області та Головного управління Національної поліції в Херсонській області на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 травня 2018 року (суддя Остапчук Т.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Херсонської області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового слідства, прокуратури,

встановила:

у червні 2017р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку завданої йому незаконними діями та рішеннями органів досудового слідства, прокуратури моральної шкоди у сумі 1 000 000грн.; зобов'язання прокуратуру Херсонської області таГоловне управління Національної поліції в Херсонській області визначити розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_2 в порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», про що винести відповідні постанови.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 7 грудня 2011р. прокуратурою Херсонської області відносно нього було порушено кримінальну справу № 500076-11/2/ за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а слідчим Гавриловим Р.В. винесено постанову про притягнення його як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

16 грудня 2011р. слідчим Гавриловим Р.В. винесено постанову про оголошення його в розшук та направлено постанову про його привід як обвинуваченого, а 31 грудня 2011р. його оголошено у міждержавний розшук та накладено арешт на майно.

2 січня 2012р. органом досудового розслідування направлено запит до Об'єднаних Арабських Еміратів, у зв'язку із чим він був заарештований в ОАЕ, утримувався в тюрмі та був депортований.

Позивач посилався на те, що постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 1 серпня 2012 року, яку залишено без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14 серпня 2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 лютого 2012 року, скасовано постанову про порушення кримінальної справи № 500076-11/2/ відносно нього за ознаками складу злочину, передбаче -

ного ч. 5 ст. 191 КК України, однак 28 серпня 2012р. прокуратурою Херсонської області відносно нього повторно порушено кримінальну справу № 500033-12 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а 3 вересня 2012р. слідчий Рубчук С.Г. виніс постанову про притягнення його в якості обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та повторно оголосив у розшук.

27 лютого 2014р. старший слідчий відділу СВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_3 виніс постанову про зміну попередньої кваліфікації кримінального правопорушення за кримінальним провадженням № 0000210 з ч. 5 ст. 191 КК України на ч. 3 ст. 365 КК України, а 28 лютого 2014р. кримінальне провадження було закрито у зв'язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КК України, яка була скасована 14 квітня 2014р. прокурором.

Позивач стверджував, що у подальшому неодноразово виносилися постанови про закриття кримінального провадження стосовно нього, які скасовувалися ухвалами суддів, і тільки 11 серпня 2015р. прокурор Балук М.Г. виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000210, якою: кримінальне провадження № 0000210 від 22 грудня 2012р. в частині повідомленої ОСОБА_2 підозри за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, закрив у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, закрив у зв'язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Комсомольського районного суду м. Херсона від 30 вересня 2015р. скасовано постанову прокурора Балука М.Г. від 11 серпня 2015р. в частині закриття кримінального провадження № 0000210 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, у зв'язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.

28 березня 2016р. прокурор відділу прокуратури Херсонської області Сліздюк В.В., розглянувши матеріали досудового розслідування № 0000210, виніс постанову про закриття зазначеного кримінального провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Позивач посилався на те, що незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури Херсонської області його чотири рази незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності, безпідставно оголошено у міждержавний та міжнародний розшук, а також накладено арешт на майно.

Позивач стверджував, що у зв'язку із порушенням кримінальних справ 1 січня 2012р. компанія «Technoline» розірвала з ним договір про надання консультативних послуг, по якому він отримував щомісячний дохід у сумі 10 000 доларів США; до травня 2014р. він був вимушений проживати в Греції та витрачати значні кошти на проживання; з листопада 2011р. по березень 2016р. він був змушений витрачати кошти на правову допомогу та доводити свою невинуватість.

Позивач зазначав, що за період досудового розслідування були істотно порушені його життєві зв'язки, погіршилися або взагалі розірвані стосунки з діловими партнерами, друзями та близькими; він постійно відчував тривогу за своє життя, майбутнє своєї сім'ї та бізнесу; внаслідок авіаційної аварії у 2011р. він переніс операцію на хребті, однак був позбавлений можливості лікуватися в Україні та вимушений був нести значні витрати на лікування за кордоном без підтримки рідних; також моральні страждання підсилилися розповсюдженням в ЗМІ неправдивої інформації стосовно нього та очолюваного ним концерну «Титан», що сформувало негативну громадську думку, тому він просить відшкодувати йому моральну шкоду, розмір якої визначив у 1 000 000грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 травня 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 200 000грн.

У поданій апеляційній скарзі заступник прокурора Херсонської області просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідач посилається на необґрунтованість рішення суду, оскільки суд не встановив факту заподіяння позивачу моральної шкоди, не з'ясував ступінь моральних страждань та не обґрунтував розмір відшкодування моральної шкоди.

Крім того, відповідач не погоджується із висновком суду щодо стягнення коштів з Державної казначейської служби України, яка є юридичною особою та не відповідає за зобов'язаннями держави, передбаченими ст. 1176 ЦК України.

У поданій апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Херсонській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, оскільки позивачем недостатньо доведено та обґрунтовано факт спричинення йому моральної шкоди, який повинен бути підтверджений висновком експертизи, яка у справі не призначалася.

Також відповідач не погоджується із розміром відшкодування моральної шкоди, який повинен бути визначений виходячи із мінімальної заробітної плати у сумі 1600грн за кожен повний місяць перебування під слідством, та вважає, що позивач перебував під слідством протягом 19 місяців, замість 4 років 3 місяців і 18 днів, які зазначені позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, вважаючи її доводи безпідставними, заподіяння моральної шкоди позивачу доведеним, а встановлений розмір відшкодування - мінімальним та таким, що відповідає вимогам закону.

У відзиві на апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області представник позивача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін з аналогічних підстав, а також не погоджується з доводами відповідача, що належним доказом завданої позивачу моральної шкоди повинен бути висновок експертизи.

Державна казначейська служба, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду апеляційних скарг (с.с.36 т.3), свого представника у судове засідання не направила, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідачів, які підтримали апеляційні скарги, пояснення представника позивача, яка просила залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 7 грудня 2011р. прокуратурою Херсонської області відносно ОСОБА_2 було порушено кримінальну справу № 500076-11/2/ за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а слідчим Гавриловим Р.В. винесено постанову про притягнення його як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

31 грудня 2011р. ОСОБА_2 оголошено у міждержавний розшук та накладено арешт на його майно.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 1 серпня 2012 року, яку залишено без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14 серпня 2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 14 лютого 2012 року, скасовано постанову про порушення кримінальної справи № 500076-11/2/ відносно ОСОБА_2 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Підставою для скасування постанови слугувала відсутність достатніх даних щодо вчинення ОСОБА_2 діяння, які містять ознаки кримінального злочину.

Однак 28 серпня 2012р. прокуратурою Херсонської області відносно ОСОБА_2 повторно порушено кримінальну справу № 500033-12 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, 3 вересня 2012р. слідчим прийнята постанова про притягнення його в якості обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та повторно оголошено його у розшук.

Постановою Комсомольського районного суду міста Херсона від 4 вересня 2012р. надано дозвіл на його затримання і доставку в суд під вартою.

22 грудня 2012р. кримінальна справа № 500033-12 була перереєстрована у кримінальне провадження № 0000210.

24 січня 2013р. старший слідчий СУ УМВС України в Херсонській області Олефіренко В.І. повідомив ОСОБА_2 про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а 25 січня 2013р. його оголошено у розшук та зупинено досудове розслідування.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду міста Херсона від 17 вересня 2013 року скасовано постанову слідчого про зупинення досудового розслідування та зобов'язано його відновити.

27 лютого 2014р. старший слідчий відділу СВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_3 виніс постанову про зміну попередньої кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 5 ст. 191 КК України на ч. 3 ст. 365 КК України.

28 лютого 2014р. слідчий Задорожній А.В. виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000210 відносно ОСОБА_2 у зв'язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КК України, яка скасована 14 квітня 2014р. за скаргою ОСОБА_2 прокурором.

17 квітня 2014р. старший прокурор відділу прокуратури Херсонської області Кравченко О.В. виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000210 від 22 грудня 2012р. відносно ОСОБА_2 у зв'язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КК України, яка була скасована ухвалою слідчого судді Комсомольського районного суду міста Херсона від 26 травня 2014р.

29 травня 2014р. прокурор Кравченко О.В. повторно виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000210 від 22 грудня 2012р. у зв'язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КК України, яка була скасована ухвалою слідчого судді Комсомольського районного суду міста Херсона від 3 липня 2014р.

19 серпня 2014р. слідчий Задорожній А.В. виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000210 у зв'язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КК України, яка скасована ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду міста Херсона від 16 вересня 2014р.

25 листопада 2014р. слідчий Задорожній A.B. виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000210 у зв'язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, яка скасована ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду міста Херсона від 6 лютого 2015р.

14 травня 2015р. старший прокурор прокуратури Херсонської області Балук М.Г. склав повідомлення про підозру ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, яка була визнана незаконною ухвалою слідчого судді Комсомольського районного суду міста Херсона від 16 липня 2015р.

11 серпня 2015р. прокурор Балук М.Г. виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000210, якою: кримінальне провадження № 0000210 від 22 грудня 2012р. в частині повідомленої ОСОБА_2 підозри за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, закрив у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, закрив у зв'язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Комсомольського районного суду м. Херсона від 30 вересня 2015р. скасовано постанову прокурора Балука М.Г. від 11 серпня 2015р. в частині закриття кримінального провадження № 0000210 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, у зв'язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.

28 березня 2016р. прокурор відділу прокуратури Херсонської області Сліздюк В.В., розглянувши матеріали досудового розслідування № 0000210, виніс постанову про закриття зазначеного кримінального провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, закрито у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, а повідомлення позивачу про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, визнано незаконним судовим рішенням.

Такий висновок суду ґрунтуються на нормах матеріального права та обставинах справи.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту п'ятого статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Згідно підпунктів 1-1 та 2 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування

шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Під час судового розгляду було надано достатньо доказів, що судовим рішенням визнавалася незаконною оголошення підозри ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, а кримінальне провадження, порушене стосовно позивача за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, було закрито у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, тому суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що позивач має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Доводи апеляційних скарг про не наведення у рішенні суду обґрунтування прийнятого судом рішення є правомірними, однак вказані обставини не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, так як під час судового розгляду встановлено і доведено належними доказами, що позивач має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, а допущений судом першої інстанції недолік усунений при апеляційному розгляді.

Посилання у апеляційних скаргах на те, що кримінальне провадження стосовно позивача закрито 28 березня 2016 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, що не дає право позивачу на відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставним, так як з тексту вказаної постанови вбачається, що кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, закрито не стосовно ОСОБА_2, так як йому не було пред'явлено підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно частин 2 та 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. установлено з 1 січня 2018 року мінімальну заробітну плату на рівні 3 723грн.

З урахуванням викладеного розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З наданих суду документів вбачається, що ОСОБА_2 перебував під слідством 26 місяців, тому розмір мінімального відшкодування моральної шкоди становить 96 798 грн.

Суд першої інстанції не навів обґрунтування визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу.

Враховуючи конкретні обставини справи, що під час досудового слідства позивач на території України не перебував, під вартою не утримувався, належних доказів затримання та знаходження у тюрмі в ОАЕ не надав, виходячи з вимог розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди є завищеним, тому вважає за можливе зменшити визначений судом розмір до 100 000грн.

Доводи апеляційних скарг, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними, так як сам факт незаконного притягнення особи до кримінальної відповідальності, тривале проведення досудового розслідування, неодноразове порушення кримінального провадження після прийняття судових рішень про незаконність таких дій, що вимагало від позивача докладання зусиль для відновлення своїх порушених прав, свідчить про завдання позивачу моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Посилання у апеляційній скарзі Головного управління Національної поліції в Херсонській області, що при визначені розміру моральної шкоди, як розрахункова величина мінімальна заробітна плата повинна застосовуватися у розмірі 1600грн, колегія суддів вважає безпідставним, так як станом на день розгляду справи у Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідні зміни внесені не були, а пункт 3 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року стосується виплат, які здійснюються при трудових правовідносинах і не може застосовуватися до правовідносин сторін, які виникли у даній справі, за аналогією.

Твердження у апеляційній скарзі прокуратури Херсонської області, що суд неправомірно стягнув грошові кошти з Державного казначейства України, яке не може відповідати за зобов'язаннями держави, колегія суддів вважає безпідставним, так як у резолютивній частині рішення зазначається, що грошові кошти стягуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4)

порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи та наданим сторонами доказам, суд правильно застосував норми матеріального права, допущені судом порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення питання, однак суд не врахував конкретних обставин справи при визначенні розміру моральної шкоди, не застосував принцип розумності, тому рішення суду підлягає зміні.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України не було предметом апеляційного перегляду.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційні скарги заступника прокурора Херсонської області та Головного управління Національної поліції в Херсонській області задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 травня 2018 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди з 200 000грн до 100 000грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк