Справа № 288/1489/17
Провадження № 2/288/295/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року. смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Зайченко Є. О.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя», Попільнянське відділення ДУ «ЖОЛЦ МОЗУ», ОСОБА_3 про визнання права вважати рішення таким, яким не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на роботі лікарем - епідеміологом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя», Попільнянське відділення ДУ «ЖОЛЦ МОЗУ», ОСОБА_3 про визнання права вважати рішення таким, яким не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на роботі лікарем епідеміологом.

В поданій позовній заяві Позивач вказує, що виникло два рішення стосовно однієї позовної вимоги, а саме його правам та інтересам істотно шкодить визнання відповідачами й іншими рішення від 16 вересня 1998 року таким, яким закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою від 26 серпня 1997 року поновити на посаді лікар епідеміолог з 29 липня 1997 року.

Так, рішенням Попільнянського районного суду від 24 січня 2017 року, а також наступними судовими рішеннями позовну заяву від 26 серпня 1997 року вказано про поновлення на роботі лікарем епідеміологом з 29 липня 1997 року, рішенням апеляційного суду від 19 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні позову від 26 серпня 1997 року до Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр» Міністерства охорони здоровя України» про поновлення на посаді лікаря епідеміолога з 29 липня 1997 року, отже позовна вимога поновити Позивача на посаді лікар епідеміолог з 29 липня 1997 року є реальним фактом, проте щодо цієї позовної вимоги від 26 серпня 1997 року, є ще одне рішення про зовсім іншу посаду.

Позивач зазначає, що Попільнянським районним судом від 16 вересня 1998 року не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою від 26 серпня 1997 року поновити на роботі лікарем епідеміологом з 29 липня 1997 року з тих причин, що сталась протизаконна підміна предмета й підстав позову, фактичну вимогу поновити лікарем свавільно змінено на фальшивість поновити завепідеміологом, а тому рішенням від 16 вересня 1998 року - Попільнянську районну санітарно епідеміологічну станцію зобовязано: вважати ОСОБА_2 звільненим з 29 липня 1997 року з посади завідувача епідеміологічним відділенням, внести зміни в наказ № 23 від 30 липня 1997 року та в його трудову книжку, вказаним наказом ОСОБА_2 звільнено з роботи лікарем ( як він і просив в заявах від 08 липня 1997 року та пізніше), при цьому виклику в суд належною судовою повісткою не було, тому 16 вересня 1998 року, суд розглянув справу без участі ОСОБА_2 та його адвоката. При цьому ні з сторони Позивача, ні з сторони Відповідача не було вимог: вважати ОСОБА_2 звільненим з посади завепідвідділом, змінити наказ про звільнення та змінити запис в трудовій книжці. Таким чином, Позивачу було відмовлено у задоволенні позову, якого він не заявляв. На підтвердження вищевикладеного Позивач посилається на повідомлення судді доповідача, в якій зазначено, що у поданій Попільнянському районному суду 26 серпня 1997 року позовній заяві ОСОБА_2 зазначив, що працював у відповідача на посаді завідувача відділом, у позовній заяві ОСОБА_2 не порушував питання про поновлення його на посаді лікаря епідеміолога, в звязку з чим у рішенні Попільнянського районного суду від 16 вересня 1998 року та в ухвалі Житомирського обласного суду від 28 жовтня 1998 року вказана посада зав. епідеміологічним відділенням.

В вищенаведеному позові Позивач порушив питання про поновлення лікарем епідеміологом, а тому рішення від 16 вересня 1998 року і ухвала від 28 жовтня 1998 року стосуються зовсім іншого предмета позову, тому необхідно вважати, що рішенням від 16 вересня 1998 року не було вирішено, не було розглянуто, а відтак не могло бути закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на роботі лікарем епідеміологом.

В позовній заяві від 02 січня 2018 року, поданій у порядку виконання ухвали від 20 грудня 2017 року, щодо усунення недоліків позовної заяви, ОСОБА_2 посилаючись на вищезазначене, також додає, що вимога поновити його на посаді завепідвідділом з 23 червня 1997 року знаходиться в позовній заяві, яка має в Попільнянському суді реєстраційний номер 951.

На підставі вищевказаного та з врахуванням наданих уточнень, Позивач просить, визнати право вважати рішення Попільнянського районного суду від 16 вересня 1998 року таким, яким не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на посаді лікар епідеміолог.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав.

Відповідач та представники Відповідачів в судове засідання не зявились.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В поданому позові ОСОБА_2 просить, визнати право вважати рішення Попільнянського районного суду від 16 вересня 1998 року таким, що не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на посаді лікар епідеміолог.

В порядку розгляду зазначеної справи, в судовому засіданні було досліджено цивільну справу № 2-11-1998 за позовом ОСОБА_2 до Попільнянської райсанепідстанції про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 вересня 1998 року, в позові короля ОСОБА_4 відмовлено до Попільнянської районної санітарно епідеміологічної станції про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання відізваними заяв про звільнення за власним бажанням відмовлено за безпідставністю вимог. Зобовязано райсанепідстанції внести зміни в наказ № 13 від 30 липня 1997 року і правильним слід вважати ОСОБА_2 звільненим з роботи з посади завідуючого епідеміологічним відділом Попільнянської районної санітарно епідеміологічної станції із внесенням змін в трудову книжку ОСОБА_2 /т.1 а.с.107-110/

В подальшому, ухвалою Житомирського обласного суду від 28 жовтня 1998 року, касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Попільнянського районного суду від 16 вересня 1998 року без змін. /т.1 а.с.139-140/

Відповідно до ухвали Верховного суду України від 05 жовтня 2001 року, касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Попільнянського районного суду від 16 вересня 1998 року, залишеним без зміни ухвалою судової колегії в цивільних справах Житомирського обласного суд від 28 жовтня 1998 року - залишено без задоволення. /т.1 а.с.184/

Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 28 лютого 2002 року, заяву ОСОБА_2 в справі за позовом ОСОБА_2 до Попільнянської сан епідеміологічної станції про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та перегляд ухвали Верховного суду України від 05 жовтня 2001 року в звязку з винятковими обставинами залишено без задоволення. /т.1 а.с.210/

Перераховані вище процесуальні рішення у вищезазначеній цивільній справі вказують на те, що ними було закінчено розгляд справи.

ОСОБА_5 3 Розділу V Цивільного процесуального кодексу визначено підстави для перегляду рішення, постанови або ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, що суперечить заявленим в поданому до державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя», Попільнянське відділення ДУ «ЖОЛЦ МОЗУ», ОСОБА_3 позову про визнання права вважати рішення таким, яким не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на роботі лікарем епідеміологом та вказує на відсутність між сторонами предмету спору.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Вищенаведене узгоджуються з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду України від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (касаційне провадження № 61-13405св18), яка враховується судом, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про закриття провадження у цивільній справі в звязку з відсутністю предмету спору між позивачем та відповідачами.

Керуючись статтею 255 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя», Попільнянське відділення ДУ «ЖОЛЦ МОЗУ», ОСОБА_3 про визнання права вважати рішення таким, яким не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на роботі лікарем епідеміологом закрити в звязку з відсутністю предмету спору.

Розяснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_6