Провадження № 2/734/1374/18 Справа № 734/3927/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 листопада 2018 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Іванюка Т.І.,

при секретарі - Дідовець М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту,-

в с т а н о в и в :

у суд із позовом про тлумачення заповіту звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2, у якому просить здійснити тлумачення заповіту ОСОБА_3, який посвідчений 12 січня 2017 року секретарем Чемерської сільської ради Чернігівської області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі № 01, в частині заповітного розпорядження щодо свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЧНКЗ № 107, встановивши, що на випадок своєї смерті ОСОБА_3, який помер 25.11.2017 року, заповідав ОСОБА_1 належне йому право на майновий пай члена КСП «Червона Україна», ТОВ «Чемер» с.Чемер у розмірі 23 274, 9 гривень згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ЧНКЗ №107, виданого Чемерською сільською радою 05.12.2007 року. Вимоги позивач мотивує тим, що 25.11.2017 року помер його батько ОСОБА_3, який на день смерті постійно проживав та був прописаний в с. Чемер Козелецького району Чернігівської області по вул.. Луговій (Комсомольській), буд. № 14 разом з дружиною (матірю позивача) ОСОБА_2. За життя ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ЧНКЗ № 107, виданого Чемерською сільською радою 05.12.2007 р., належав майновий пай члена КСП «Червона Україна», ТОВ «Чемер» с. Чемер у розмірі 23274,9 гривень. 12.01.2017 р. ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений секретарем Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 01, згідно якого на випадок своєї смерті заповів позивачу у тому числі і свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЧНКЗ № 107. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_5 для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак нотаріус розяснив, що видати свідоцтво про право на спадщину на майновий пай не має можливості, оскільки ОСОБА_3 заповів правовстановлюючий документ на майновий пай - свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЧНКЗ № 107, а не майно згідно цього свідоцтва. Тобто, сертифікат є матеріальним носієм інформації, в даному випадку, письмовим закріпленням права ОСОБА_3 на майновий пай. У звязку з цим не існує вказаного спадкового майна за заповітом. Оскільки виник спір щодо змісту заповіту, ОСОБА_1 змушений звертатись до суду щодо тлумачення змісту заповіту.

У судове засідання позивач не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги повністю підтримує.

Відповідач у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Згоден з позовними вимогами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини:

25.11.2017 року помер його батько ОСОБА_3, який на день смерті постійно проживав та був прописаний в с. Чемер Козелецького району Чернігівської області по вул.. Луговій (Комсомольській), буд. № 14 разом з дружиною (матірю позивача) ОСОБА_2.

За життя ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ЧНКЗ № 107, виданого Чемерською сільською радою 05.12.2007 р., належав майновий пай члена КСП «Червона Україна», ТОВ «Чемер» с. Чемер у розмірі 23274,9 гривень.

12.01.2017 р. ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений секретарем Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 01, згідно якого на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: земельні ділянки згідно кадастрових номерів :03:001:0742, :03:003:0742 згідно державного акту ЯА 408222, що знаходяться на території Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та земельну ділянку, кадастровий номер :04:002:0742 згідно державного акту ЯА 408221, що знаходиться на території Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області; свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЧНКЗ № 107; легковий автомобіль марки ВАЗ 2121 1988 року випуску заповідаю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги є дружина ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1.

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_5 для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Нотаріус видав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані у заповіті ОСОБА_3 земельні ділянки.

Разом з тим нотаріус розяснив, що видати свідоцтво про право на спадщину на майновий пай не має можливості, оскільки ОСОБА_3 заповів правовстановлюючий документ на майновий пай - свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЧНКЗ № 107, а не майно згідно цього свідоцтва. Тобто, сертифікат є матеріальним носієм інформації, в даному випадку, письмовим закріпленням права ОСОБА_3 на майновий пай. У звязку з цим не існує вказаного спадкового майна за заповітом.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту підлягає задоволенню із наступних підстав:

статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені в заповіті.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач має право призначити своїм спадкоємцем одну або декількох фізичних осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Чинний ЦК містить окремі норми щодо тлумачення змісту правочину (ст. 213), умов договору (ст. 637) та заповіту (ст. 1256). При цьому ст. 213 ЦК є загальною нормою щодо тлумачення всіх видів правочинів. А відтак, загальні правила тлумачення застосовуються до всіх правочинів у тому обсязі, в якому вони не змінені спеціальними правилами, що містяться, відповідно, у спеціальних нормах.

Згідно зі статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги зясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлений статтею 213 ЦК України перелік обставин, які мають значення для тлумачення заповіту, не є вичерпним.

Здійснення тлумачення заповіту ОСОБА_3 судом не змінить його зміст та відповідатиме волі спадкодавця.

Незважаючи на те, що в заповіті зазначено, що спадкодавець заповідає свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЧНКЗ № 107, у тексті заповіту не зазначено, що заповідається документ, суд дійшов висновку, що, виходячи з норм закону щодо розпоряджання спадкодавцем своїм правом на майно, яке є однією зі складових права власності, зміст заповіту не може мати іншого сенсу, ніж право власності на майновий пай як на майно, оскільки зазначене у заповіті право на документ - свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЧНКЗ № 107 - не тягне за собою передачу права власності на майно майновий пай, що увійшов до спадкової маси.

Виходячи з того, що сам документ не має ознак будь-якої архівної, історичної та немайнової цінності, а лише підтверджує право власності спадкодавця на майно майновий пай, розуміти останню волю заповідача слід лише як намір передати у спадщину саме майновий пай, право власності на нього, а не документ про право на його власність.

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_3, заповідаючи ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, мав метою забезпечити останнього після своєї смерті можливістю володіти належним йому майновим паєм, адже нового заповітного розпорядження іншим спадкоємцям не вчинив. Це свідчить, що справжня воля ОСОБА_3 була направлена на те, щоб ОСОБА_1 успадкував майновий пай після його смерті.

Враховуючи вищевикладене, суд знаходить усі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Судові витрати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 у сумі 704 грн. 80 коп. суд не стягує, враховуючи заяву останнього.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 213, 637, 1217, 1223, 1235, 1236, 1256 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту задовольнити.

Розтлумачити заповіт ОСОБА_3, який посвідчений 12 січня 2017 року секретарем Чемерської сільської ради Чернігівської області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі № 01, в частині заповітного розпорядження щодо свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЧНКЗ № 107, встановивши, що на випадок своєї смерті ОСОБА_3, який помер 25.11.2017 року, заповідав ОСОБА_1 належне йому право на майновий пай члена КСП «Червона Україна», ТОВ «Чемер» с.Чемер у розмірі 23 274, 9 гривень згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ЧНКЗ №107, виданого Чемерською сільською радою 05.12.2007 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя