КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 листопада 2018 року

справа 2-21/12

провадження № 22-ц/824/2662/2018

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Музичко С.Г., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 квітня 2012 року у складі судді Луценко О.М. в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 квітня 2012 року заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у справі справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Тимчасово обмежено громадянку України ОСОБА_4 у праві виїзду за межі території України до закінчення провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_2 у праві виїзду за межі території України до закінчення провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з ухвалою суду 14.09.2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Згідно з ч.2 ст.294 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху для усунення виявлених в ній недоліків, а саме: апелянта зобов'язано надати до Київського апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших причин його пропуску, з наданням доказів поважності причин такого пропуску, протягом десяти днів з моменту отримання копії даної ухвали.

В ухвалі зазначено, що апелянтом порушено питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що оскаржувану ухвалу він не отримував та не знав про її постановлення.

Проте, з матеріалів справи слідує, що 18.04.2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із апеляційною скаргою на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 квітня 2012 року, яку ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 23.05.2012 року було йому повернуто (а.с.48 т.2).

ОСОБА_2 звертався до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, вжитих ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 квітня 2012 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року скасовано тимчасове обмеження громадянки України ОСОБА_4 та громадянина України ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України (а.с.206 т.3).

Враховуючи вищезазначене, апелянтом не надано до суду доказів того, що в нього не було можливості звернутися до суду з апеляційною скаргою протягом визначених ч.2 ст.294 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали, строків.

Тому апеляційна скарга подана з пропуском п'ятиденного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, а причини, зазначені представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження, є неповажними.

Копія ухвали Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року отримана особисто апелянтом 25.10.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.7 т.4).

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, вказаною нормою процесуального права встановлено, що строк може бути поновлено тільки у разі наявності поважних причин його пропуску, а відтак зазначення причин, які стали підставою для пропущення визначеного законом процесуального строку, є обов'язковими.

Разом з тим, апелянт не звернувся до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду із зазначенням інших причин його пропуску, з наданням доказів поважності причин такого пропуску.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов'язковість остаточності судового рішення як основи принципу верховенства права ЄСПЛ розглядав неодноразово. У справі «Христов проти України» суд визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка передбачає принцип юридичної визначеності, що є одним з основоположних аспектів верховенства права, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Розглядаючи підстави поновлення строків, ЄСПЛ вказав, що однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого їм судового провадження ( «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»). Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження, тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Тобто, апелянту необхідно звернутися до суду із клопотанням про повернення сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 квітня 2012 року

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: