Провадження № 2/760/2294/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Кривулько С.В.

за участю представника позивача-ОСОБА_8

представника відповідача-3- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа- Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання договору іпотеки недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

07.09.2016 позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить суд визнати договір іпотеки від 28.10.2010, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, недійсним.

В обґрунтування позову зазначає, що є батьком ОСОБА_3 в інтересах якого звернувся до суду з даним позовом.

Вказує, що з народження ОСОБА_3 значиться зареєстрованим та проживає разом з матір'ю - ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1. Однак, під час побачення з сином за даною адресою, випадково дізнався від ОСОБА_7 про наявність постанови державного виконавця про накладення арешту на вищезазначену квартиру.

ОСОБА_7 пояснила позивачу про те, що 28.10.2010 разом з співвласником квартири ОСОБА_5 уклали договір іпотеки з ОСОБА_6 з метою забезпечення виконання грошового забов"язання.

Позивач зазначає, що відповідно до інформації, наданої службою у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, а саме листа від 27.07.2016, згода органу опіки та піклування на укладення правочинів стосовно житла за адресою: АДРЕСА_1, не надавалась.

Вважає, що укладення спірного договору грубо порушило житлові права малолітнього сина, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом на захист прав малолітньої дитини.

З урахуванням вищенаведеного просив задовольнити позовні вимоги.

08.09.2016 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 08.09.2016 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду.

20.10.2016 на адресу суду від позивача надійшла заява про надання доказів.

09.11.2016 на адресу суду від служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов лист в якому просять задовольнити позовні вимоги та слухати справу за відсутності їх представника.

05.12.2016 на адресу суду від відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 09.11.2016 клопотання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 про забезпечення позову було залишено без задоволення.

02.12.2016 на адресу суду від відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про визнання позову та слухання справи у її відсутності.

03.02.2017 на адресу суду від відповідача ОСОБА_6 надійшли заперечення на позовну заяву.

06.06.2017 та 15.08.2017 на адресу суду від служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації надійшли листи, в якому просять задовольнити позовні вимоги та слухати справу за відсутності їх представника.

11.10.2017 на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

01.03.2018 на адресу суду від служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов лист, в якому просять задовольнити позовні вимоги та слухати справу за відсутності їх представника.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_1 заперечував проти позову посилаючись на його необгрунтованість. Зазначив, що 28.10.2010 між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений договір позики грошей. З метою забезпечення виконання зобов'язань, які виникли на підставі договору позики, 28.10.2010 між ОСОБА_6, та ОСОБА_7 і ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки. З огляду на те, що зобов'язання ОСОБА_7 за довором позики не виконані, а тому вважає, що укладений договір іпотеки та передбачений порядок звернення стягнення на іпотечне майно, узгоджується з вимогами чинного законодавства. Крім того, зазначив, що на час укладення спірного договору було надано довідку, видану КП «Дирекція управління та обслуговування житлового фонду» структурного підрозділу ВСП «Батиївський» від 22.10.2010 № 527, що підтверджувала реєстрацію в квартирі АДРЕСА_1 лише ОСОБА_7 та ОСОБА_5 Вважає, що правочин був вчинений правомірно, оскільки на момент його укладення у даній квартирі а ні малолітніх, а ні неповнолітніх дітей зареєстровано не було. З урахуванням наведеного просив відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не з'явилися, проте як вбачається з матеріалів справи, останніми було подано відзив на позовну заяву в якому вони визнали позов та просять його задовольнит. Крім того, просять суд розгляд справи проводити у їх відсутності.

Представник Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, проте було надано до суду письмові пояснення по справі в яких зазначає, що сторони спірного договору не звертались за наданням згоди органу опіки та піклування на його укладення. Вважає, що договір іпотеки укладено з порушенням законодавства, зокрема ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» та ст.17 Закону України «Про охорону дитинства». Просять задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 та визнати недійсним договір іпотеки. Крім того, просять справу слухати за відсутності представника.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі не перебувають, зареєстровані та проживають окремо.

Як вбачається з довідки, виданої КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» структурний підрозділ ВСП «Батиївський» від 14.06.2010 № 669, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2010 між ОСОБА_9, який діє від імені та інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений договір позики грошей (а.с.10-12).

В порядку забезпечення зобов'язань позичальника за вказаним договором позики грошей між ОСОБА_9, який діє від імені та інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і ОСОБА_5 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М.( а.с. 13-19).

У відповідності до п. 1.2 умов договору іпотеки, у забезпечення виконання зобовязань за основним договром іпотекодавці передають в іпотеку двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей» встановлено, що для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Відповідно до ст. 177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки і піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав, зокрема укладати договори, які підлягають нотарільному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири.

Частиною 3 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до ст. 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44-сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, Службою у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації була надана відповідь на адвокатський запит ОСОБА_8 про те, що у Службі відсутня інформація щодо надання у 2010 році дозволу органом опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації на укладення угод стосовно житла/майна за адресою: АДРЕСА_1, право власності або право користування яким має малолітній ОСОБА_3, 2006 р.н. (а.с.22).

Та обставина, що Службою у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації не було надано дозволу на укладання спірного договору іпотеки, також сторонами не заперечувалося.

Як встановлено, в матеріалах справи знаходяться дві різні за змістом довідки за формою №3 щодо факту реєстрації у спірній квартирі на день укладення договору неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що при укладенні договору іпотеки ОСОБА_7 була надана довідка КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» структурний підрозділ ВСП «Батиївський» від 22.10.2010 № 527, згідно з якою в квартирі були зареєстровані ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с. 58)

Також встановлено, що у матеріалах справи наявна інша довідка за формою №3, яка видана КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» структурний підрозділ ВСП «Батиївський» від 14.06.2010 № 669 та свідчить про те, що у квартирі АДРЕСА_1 з 10.07.2007 був зареєстрований неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с. 9).

Оцінюючи досліджені в суді матеріали справи у їх сукупності, копію довідки Форми №3 від 22.10.2010 року за №527, суд вважає, що відомості зазначені у даній довідці містять неправдиві відомості, зокрема, щодо відсутності реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 неповнолітнього ОСОБА_3 станом на момент укладання спірного іпотечного договору, тобто 28.10.2010, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача в суді, позивач, як батько дитини не надавав згоди на зняття неповнолітного ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою:АДРЕСА_1 та відповідно дитини з народження значиться зареєстрованою за вказаною адресою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11, пояснила, що є сусідкою ОСОБА_7, оскільки проживає за адресою: АДРЕСА_2. Вказала, що неповнолітній ОСОБА_3 з дня народження постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно письмового відзиву ОСОБА_5 вбачається, що малолітній ОСОБА_3 з моменту народження проживає у спірній квартирі.

Обставини того, що на час укладання спірного правочину малолітній ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований у спірній квартирі підтверджуєься також письмовими поясненнями матері дитини, тобто відповідача ОСОБА_7

Крім того, згідно довідки Комунального некомерційного підприємства "Центр первинно медико-санітарної допомоги №2 Солом"янського району м.Києва від 19.09.2016 за №614 вбачається, що ОСОБА_3, 2006 р.н. , перебуває на обліку в амбулаторії №18 з 2007 та в період з жовтня 2010-грудень 2017 за адресою :АДРЕСА_1, викликався лікар ( а.с. 44)

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_11 суд вважає, що її покази в частині того, що неповнолітній ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав у спірній квартирі на момент укладання договору іпотеки, узгоджуються з дослідженими в суді матеріалами справи та приймаються судом до уваги.

Крім того, враховуючи вимоги Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» за №7 від 30.05.1997 року , суд при розгляді даної справи керувався наявними матеріалами справи та доказами наданими сторонами по справі.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_11 суд вважає, що відомості зазначені в довідці КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» структурний підрозділ ВСП «Батиївський» від 22.10.2010 № 527 та яка була надана для оформлення іпотечного договору, не відповідає дійсності щодо осіб, які були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 на момент укладання спірного договору іпотеки.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що вказана вище довідка видана під вих.№ 527 з датою видачі 22.10.2010, в той час, як довідка надана позивачем за вих № 669 датована 14.06.2010, тобто є очевидним, що вихідний номер довідки від 22.10.2010 мав бути з набагато більшим порядковим номером.

Вказане, у сукупності з дослідженими у суді доказами свідчить про те, що на момент укладання спірного правочину довідка від 22.10.2010 не містила достовірних даних щодо дійсно зареєстрованих у ній осіб, зокрема малолітнього ОСОБА_3

З огляд на викладене, суд вважає встановленим, що довідка КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» структурний підрозділ ВСП «Батиївський» від 22.10.2010 № 527 містить неправдиві відомості щодо відсутності реєстрації неповнолітнього ОСОБА_3, 2006 р.н. за адресою: АДРЕСА_1, а тому не приймається судом до уваги.

Як вбачається з досліджених в суді матеріалів, оформлення документів для укладання спірного договору здійснювалось без належної перевірки та за відомостями, що не відповідають дійсності, а саме щодо дійсно зареєстрованих осіб у спірній квартирі, зокрема неповнолітньої особи ОСОБА_3

Крім того, як вбачається з наданих відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_5 заяв про визнання позову, судом встановлено, що оформлення договору іпотеки було здійснено з порушенням вимог чинного законодавства та прав неповнолітньої дитини, оскільки на момент укладання спірного договору нерухомого майна в квартирі АДРЕСА_1 був зареєстрований неповнолітній ОСОБА_3, 2006 р.н. та з реєстраційного обліку за даною адресою не знімався.

Безспірно встановлено та сторонами не оспорювалося, що орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації не надавав згоди на укладення договору іпотеки від 28.10.2010 між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М., в якій був зареєстрований неповнолітній ОСОБА_3, 2006 р.н.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна та визнає неприпустимим зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень.

Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, попередня згода повинна бути надана щодо будь-яких правочинів, право власності на яке, або право користування яким мають неповнолітні діти.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України , що відображені у постанові № 6-396цс15 від 01.07.2015, №6-405цс15 від 09.09.2015.

Згідно з ч.6 ст.203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей.

У відповідності до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що договір іпотеки від 28.10.2010, який був укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М., був укладений з порушенням прав неповнолітнього ОСОБА_3 на користування житлом, що має наслідком визнання цього правочину недійсним.

Разом з цим, суд вважає, що у даній справі відсутні правові підстави для застосування висновку Верховного Суду України, що викладений у його постанові від 22.06.2016 у справі №6-1024цс16, виходячи з наступного.

Встановлено, що даний позов подано батьком дитини, як законним представником неповнолітнього ОСОБА_3 При цьому, ОСОБА_2 , як один із законних представників не був співвласником спірного майна і стороною спірного правочину та відповідно, не подавав неправдивих даних щодо відсутності прав дитини на нерухоме майно.

За таких обставин, суд вважає, що звернення ОСОБА_2, як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 до суду з даним позовом відповідає змісту та способу захисту порушених прав неповнолітньої дитини та узгоджується з вимогами чинного законодаства.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 183, 73 грн. з кожного.

Керуючись статтями 203, 215, 216 ЦК України, ст.177 СК України, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст.17 Закону України " Про охорону дитинства", ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76 - 83, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору іпотеки недійсним, задовольнити .

Визнати недійсним Договір іпотеки від 28.10.2010 укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ІПН:НОМЕР_1), ОСОБА_5 АДРЕСА_1, ІПН:НОМЕР_2), ОСОБА_6 (АДРЕСА_3, ІПН:НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2АДРЕСА_4, ІПН:НОМЕР_4) судовий збір у розмірі 183, 73 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. М. Букіна