Справа № 131/859/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2018

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олексієнка О.Ю.

при секретарі Телевань С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3 комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, ціна позову 500000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року до Іллінецького районного суду звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому просив стягнути з державного бюджету на його користь на відшкодування моральної шкоди 500000 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 25.02.2015 працівниками Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області проведений обшук в домоволодінні позивача, що знаходиться по вул. Карбишева, 18, м. Іллінці. Під час проведення вказаного обшуку працівником міліції, який один ( без понятих та власника будинку) перебував на горищі, виявлено патрони в кількості 13 штук.

У подальшому за вказаним фактом 26.02.2015 внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 263 КК України. За результатами досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 31.03.2015 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. 30.04.2015 до суду скеровано обвинувальний акт.

Вироком Іллінецького районного суду від 01.03.2016 ОСОБА_1 визнано невинним у предявленому обвинуваченні, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07.09.2016 вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Таким чином, позивач вважає, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності він перебуваючи під слідством та судом, зазнав протиправних втручань в особисте життя. Вказаними незаконними рішеннями та діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування та прокуратури, йому було завдано істотної моральної шкоди, яку він оцінює в 500000 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

При цьому позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності та перебування тривалий час під слідством та судом йому завдано великої моральної шкоди, яка виражалась в моральних та психічних переживаннях та суттєвим погіршенням стану здоровя.

Представник відповідача ОСОБА_3 комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, надав суду свої письмові заперечення проти позову та просила відмовити у його задоволенні через необґрунтованість та недоведеність.

Відповідач ДКС України явку свого представника в судове засідання не забезпечив, при цьому до суду надано письмові заперечення проти позову щодо необґрунтованості та недоведеності позовних вимог. Крім того, згідно вказаних заперечень, представник відповідача просив розглянути справу без його участі.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що вони є дітьми ОСОБА_1 25.02.2015 їм стало відомо, що працівниками Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області проведений обшук в домоволодінні їх батька, що знаходиться по вул. Карбишева, 18, м. Іллінці. Під час проведення вказаного обшуку виявлено та вилучено патрони в кількості 13 штук, що на їх думку не відповідає дійсності.

У ході розслідування кримінального провадження за вказаним фактом, їх батько переніс сильні моральні та психічні переживання, що вплинуло негативно на його стан здоровя.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили, що в період 2015 2016 років вони, неодноразово надавали медичну допомогу ОСОБА_1 ОСОБА_7, як фельдшер ШМД Іллінецької ЦРЛ а ОСОБА_8 як психолог. Вказана допомога надавалась у звязку з суттєвим погіршенням стану здоровя ОСОБА_1 При цьому, ОСОБА_8 повідомила, що основною причиною душевних страждань ОСОБА_1 було те, що останній правоохоронними органами обвинувачується у скоєні злочину якого він не вчиняв.

Заслухавши учасників процесу, покази свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного.

Так, судом встановлено, що 25.02.2015 слідчим СВ Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_9 проведений обшук в домоволодінні ОСОБА_1, що знаходиться по вул. Карбишева, 18, м. Іллінці. Під час проведення вказаного обшуку на горищі, виявлено патрони в кількості 13 штук. ( а.с. 197 справи №131/880/15-к)

За даним фактом 26.02.2015 внесено відомості до ЄРДР під № 00000044 за ч. 1 ст. 263 КК України. ( а.с. 190, справа №131/880/15-к)

За результатами досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 31.03.2015 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. У подальшому прокуратурою Іллінецького району 30.04.2015 до Іллінецького районного суду Вінницької області скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 263 КК України. ( а.с. 2 справи №131/880/15-к)

Вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 01.03.2016 ОСОБА_1 визнано невинним у предявленому обвинуваченні, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та виправдано в звязку з недоведеності наявності в його діях складу злочину. ( а.с. 243-250 справи №131/880/15-к)

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07.09.2016 вирок Іллінецького районного суду від 01.03.2016 залишено без змін.

Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 цієї постанови Пленуму розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що належними та допустими доказами (показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, поясненнями позивача, наданими ним в судовому засіданні та підтвердженими письмовими доказами, письмовими доказами, долученими до матеріалів справи) було доведено те, що у звязку із незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, кримінальним переслідуванням та незаконним засудженням позивачу було завдано сильного душевного болю та страждань, що полягало в приниженні честі та гідності, в нервових стресах, підриву авторитету та ділової репутації, що в свою чергу порушило звичайний спосіб життя та нормальне спілкування з родичами, сусідами та друзями. Отже, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими.

Разом з тим, положеннями ст.ст. 1,2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» визначено, що шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду.

З наведених нормативних положень вбачається, що суб'єктом відповідальності є Держава, а не конкретний судово-слідчий орган. Тому моральна шкода, завдана незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду, відшкодовується із Державного бюджету шляхом безспірного списання коштів.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Аналогічна позиція зазначена і у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди», в якому судам розяснено, що в тих випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з розміру мінімальної заробітної плати, що встановлена на час розгляду справи.

Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» визначено, що 2018 році мінімальний розмір заробітної плати складає 3723 грн.

Відповідно до розрахунків позивача він перебував під слідством та судом 11 повних місяців.

Таким чином, згідно положень ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» мінімальний розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню складає 40953 грн.(3723 грн.* 11 місяці).

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що визначений мінімальний розмір моральної шкоди в сумі 40953 грн. відповідатиме характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач.

Крім того, відповідно до вимог ст. 25 БК України Державній казначейській службі України надані повноваження здійснювати безспірне списання коштів державного та місцевих бюджеті на підставі рішення суду.

Захищаючи порушенні права, суд вважає, що з державного бюджету шляхом безспірного списання коштів на користь позивача для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду, слід стягнути 40953 грн.

При цьому суд не погоджується з розрахунками позивача, в яких при визначенні розміру моральної шкоди він визначив її в 500000 грн.

Оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 02.12.2015 року у справі № 6-2203цс15, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 23, 1176 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. 25 БК України, ст.ст. 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету шляхом безспірного списання коштів на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду, 40953 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання повного його тексту, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення через Іллінецький районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: