Провадження № 2/161/373/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Царюк Н.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу № 161/11199/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-банк» про визнання угоди та договору частково недійсним та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом. Просить суд підпункт «д» п. 1 ч. 3 Угоди про надання особистого кредиту № 500558797 від 15 липня 2016 року комісійна винагорода за обслуговування кредиту у розмірі 3 600,00 гривень визнати недійсним з моменту його укладання. Підпункт 2.8 Кредитного договору № 500507491 від 07 серпня 2014 року комісійна винагорода Банку за управління кредитом 1,79% - визнати недійсним з моменту його укладання. Стягнути заборгованості з відповідача ПАТ «Альфа-банк» 53 415,50 гривень з підстав викладених в позовній заяві.

Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримала з підстав у ньому викладених. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним підпункту «д» п. 1 ч. 3 Угоди про надання особистого кредиту № 500558797 від 15 липня 2016 року, то вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

20 червня 2017 року ПАТ «Альфа-Банк» шляхом акцепту пропозиції про укладення угоди про надання особистого кредиту № 500598225 прийняв пропозицію ОСОБА_1, що міститься в оферті на укладення Угоди про надання особистого кредиту від 20 червня 2017 року № 500598225. Відповідно до умов акцепту, сума кредиту 200 000,00 гривень. Процентна ставка 12,99% річних. П. 3.1 акцепту встановлено комісію за розрахунково-касове обслуговування (п.п. 3.1. а 3.1. д) (а.с. 14). Дата остаточного повернення кредиту 21 червня 2021 року.

При цьому, із змісту позовної заяви достовірно вбачається, що ОСОБА_1 просить суд підпункт «д» п. 1 ч. 3 Угоди про надання особистого кредиту № 500558797 від 15 липня 2016 року комісійна винагорода за обслуговування кредиту у розмірі 3 600,00 гривень визнати недійсним з моменту його укладання (а.с. 7-8).

Однак, суду взагалі не надано жодних доказів, які підтверджували б факт укладення між сторонами саме Угоди про надання особистого кредиту № 500558797 від 15 липня 2016 року та наявність з цього приводу спірних правовідносин.

А тому, за таких обставин, не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання недійсним підпункту «д» п. 1 ч. 3 Угоди про надання особистого кредиту № 500558797 від 15 липня 2016 року.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним підпункту 2.8 Кредитного договору № 500507491 від 07 серпня 2014 року комісійна винагорода Банку за управління кредитом 1,79%, то вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

07 серпня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1, був укладений кредитний договір № 500507491. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, сума кредиту 97 293,38 гривень. Процентна ставка 15,99% річних. П. 2.8 договору встановлено комісію за:

п.п. 2.8.1 за управління кредитом;

п.п. 2.8.2 за виконання операцій переказу коштів за допомогою ПТКС;

п.п. 2.8.3 за прийняття готівкових коштів з перерахунком для зарахування на рахунок в касах банку;

п.п. 2.8.4 за переказ коштів за допомогою ПТКС;

п.п. 2.8.5 за надання кредиту.

Дата остаточного повернення кредиту 08 серпня 2017 року.

Однак, як вбачається із змісту прохальної частини позовної заяви, що ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним саме п. 2.8 кредитного договору № 500507491. Однак, судом достовірно встановлено, що п. 2.8 договору складається з підпунктів 2.8.1, 2.8.2, 2.8.3, 2.8.4, 2.8.5.

При цьому, позивачем суду взагалі не обґрунтовано щодо підстав та необхідності скасування п. 2.8 кредитного договору № 500507491 в цілому.

А тому за таких обставин, зазначена позовна вимога до задоволення не підлягає.

Крім того, не підлягає до задоволення вимога про стягнення заборгованості з відповідача ПАТ «Альфа-банк» в розмірі 53 415,50 гривень. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав визнання недійсними зазначених позивачем частин правочинів.

Керуючись ст. 203, 634, 1054 України, ст. ст.12, 76 80, 82, 141, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позову до ПАТ «Альфа-банк» про визнання угоди та договору частково недійсним та стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному обємі складено

21 червня 2018 року.

Суддя В.В. Ковтуненко