Справа № 162/322/18 Головуючий у 1 інстанції: Гладіч Н.І.
Провадження № 22-ц/802/133/18 Категорія: 50 Доповідач: Грушицький А. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Грушицького А. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Любешівського районного суду Волинської області від 23 серпня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

8 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 8 вересня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Зазначає, що ОСОБА_2 має нерегулярний, мінливий дохід, на утриманні інших дітей та непрацездатних членів сім'ї не має.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду до їх повноліття.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 23 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі по 972 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, з 8 травня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення Любешівського районного суду Волинської області від 23 серпня 2018 року змінити та стягувати з нього на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за неявки учасників справи, оскільки відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатною особою, на утриманні інших дітей і непрацездатних осіб не має та в добровільному порядку не бере участі в утриманні дітей.

Такі висновки зроблені судом при повному встановленні обставин справи з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 8 вересня 2014 року (а.с. 8-9).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 5 березня 2009 року та свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 15 грудня 2010 року відповідно (а.с. 6, 7).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як передбачено статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як передбачено частиною першою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок про визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки право вибору способу стягнення аліментів належить позивачеві як тому із батьків, разом з яким проживає дитина.

Відповідач не погоджується із визначеною судом першої інстанції сумою коштів на утримання дитини, зазначаючи в апеляційній скарзі, що слід визначити розмір аліментів 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У позовній заяві позивач просила суд стягувати аліменти в розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Задовольняючи позов частково суд постановив стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі по 972 грн щомісячно і такий висновок відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для

забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня в розмірі 1860 грн, з 1 липня - 1944 грн, з 1 грудня - 2027 грн.

Визначений до сплати відповідачем розмір аліментів становив 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку станом на час постановлення рішення судом першої інстанції, а визначити аліменти у меншому розмірі неможливо в силу прямої вказівки частини другої статті 182 СК України.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі апеляційний суд не бере до уваги, оскільки з відповідача рішенням суду першої інстанції стягнуто мінімальний гарантований розмір аліментів, що визначений законом.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Любешівського районного суду Волинської області від 23 серпня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями і не підлягає касаційному оскарженню, оскільки постановлена у малозначній справі, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до Цивільного процесуального кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий

Судді