Справа № 307/1221/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 листопада 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

при секретарі : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 31 травня 2018 року, ухваленого суддею Чопик В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що 22 липня 2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований виконкомом Лопухівської сільської ради Тячівського району за актовим записом №11. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які знаходяться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач покинув сім'ю та перестав дбати про матеріальне забезпечення дітей, лише інколи надає матеріальну допомогу для утримання дітей, проте вона була незначною і не систематичною. Відповідач являється добре матеріально забезпеченою особою, має тимчасові заробітки і отримує хороший дохід, однак від неї його приховує. Вона на даний час ніде не працює, так як веде догляд за дітьми, тому просить суд стягувати аліменти на її користь на утримання доньки Жасміни та сина ОСОБА_3 в розмірі по 1500 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

Рішенням Тячівського районного суду від 31 травня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 гривень на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 02.05.2018 року. Допущено негайне виконання рішення суду в частині одномісячного стягнення аліментів в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину. Стягнуто з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати і прийняти нове рішення про відмову в позові. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої уваги не взято до уваги, що він є інвалідом 2 групи, має психічне захворювання, стаціонарно лікувався в Берегівській психіатричній лікарні, розмір його пенсії є не значний, якої на даний час не вистачає на лікування самого апелянта.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просить рішення Тячівського районного суду від 31 травня 2018 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 22.07.2004 року між сторонами по справі укладено шлюб, який був зареєстрований виконкомом Лопухівської сільської ради Тячівського району за актовим записом №11, про що свідчить свідоцтво про одруження (а.с.3).

Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4-5).

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, його пенсія по інвалідності складає 2017,02 грн., йому протипоказана робота із психофізичним навантаженням (а.с.31,32).

Ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 грн, з 1 липня 1944 грн, з 1 грудня 2027 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, частин 7,8 ст.7 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Визначаючи розмір аліментів у сумі по 1000 грн. на кожну дитину, суд першої інстанції врахував положення вищезазначених норм сімейного права, а також виходив з найкращого забезпечення інтересів дітей, та дійшов до вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Даний розмір аліментів не є значним, відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Доводи апеляційної скарги про необхідності відмови у заявленому позові з посиланням на те, що апелянт є інвалідом 2 групи і його пенсія є не значною не заслуговують на увагу, оскільки той факт, що відповідач є інвалідом 2 групи не звільняє його від аліментних зобов'язань і його обов'язку, як батька, по утриманню своїх дітейдо досягнення ними повноліття.

Таким чином рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення заявленого позову є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, судом першої інстанції з порушенням вимог ст. 141 ЦПК України, та ЗУ «Про судовий збір» неправильно вирішив питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, щодо стягнення з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 704,80 грн., не врахувавши що відповідач ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, а тому у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях, відтак судовий збір віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду від 31 травня 2018 року в частині стягнення аліментів залишити без змін, в частині стягнення судових витрат - скасувати. Судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 30 листопада 2018 року.

Головуючий :

Судді: