Cправа № 563/1214/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2018 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Кулика Є.В.

секретар судового засідання Федичканич В.Ю.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача

ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Горинь Агро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнеагроленд», ОСОБА_3 про визнання недійним договору оренди землі,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Горинь Агро» звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 12 травня 2010 року між ними та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,21 га., який зареєстровано 28 грудня 2010 року в Корецькому районному відділі Рівненської регіональної філії ДП "Центр ДЗК". Даний договір укладено строком на 10 (десять) років з дня його державної реєстрації.

Незважаючи на діючий договір оренди землі, відповідачі уклали договір оренди землі щодо вже орендованої ними земельної ділянки, право оренди земельної ділянки зареєстровано 10 квітня 2018 року.

Укладення даного договору оренди землі призвело до порушення їхнього права як орендаря щодо користування земельною ділянкою.

Крім того, 31 липня 2018 року ТОВ "Горинь Агро" та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду про продовження дії Договору оренди землі № 363 від 12 травня 2010 року до 27 грудня 2030 року.

А тому, просять суд, визнати недійсним договір оренди землі № б/н "без дати укладення", укладеного між відповідачами про передачу в строкове користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення, а також стягнути з відповідачів сплачений судовий збір.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримала, та просить його задоволити.

Представник ТОВ «Рівнеагроленд» в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила відмовити у його задоволенні повністю. Вважає, що для задоволення позову відсутні будь-які підстави.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо його задоволення.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

12 травня 2010 року між ТОВ «Горинь Агро» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки № 363, згідно якого остання передала позивачу в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку площею 2,21 га, кадастровий номер якої :05:007:0172, сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Великомежиріцької сільської ради Корецького району Рівненської області, строком на 10 (десять) років.

28 грудня 2010 року даний договір зареєстровано в Корецькому районному відділі Рівненської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що вчинено відповідний запис за №48.

Відповідно до п. 12.5 Договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його з дня його державної реєстрації (п.14.1 Договору).

Згідно із положеннями ст.ст.125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтями 18, 20 ЗУ «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Підпунктом 6 п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 2 цього ж Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду встановленої форми.

Разом з тим цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Виходячи з положень ст.638 ЦК України, ст.ст.125, 126 ЗК України, договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Такого висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши правову позицію із цього питання у постанові від 13 червня 2016 року у справі №6-643цс16, яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України; суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Згідно із інформаційної довідки № 132476259 від 28 липня 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, 10 квітня 2018 року проведено державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки між ТОВ «Рівнеагроленд» та ОСОБА_3 "без дати укладення".

Відповідно до копії договору від 28 грудня 2017 року, ОСОБА_3 передала ТОВ «Рівнеагроленд» в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку площею 2,208 га, кадастровий номер якої :05:007:0172, сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Великомежиріцької сільської ради Корецького району Рівненської області, строком на 10 (десять) років.

Відповідно до додаткової угоди до Договору № 363 від 31 липня 2018 року, укладеної 12 травня 2010 року між ТОВ "Горинь Агро" та ОСОБА_3 строк дії договору оренди земельної ділянки № 363 від 12 травня 2010 року продовжено до 27 грудня 2030 року.

У відповідності до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Стаття 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.ст.627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено обовязок орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилом ч.1 ст.651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічне правило містить і ст.35 Закону України «Про орендну землі».

Статтею 27 Закону України «Про оренду землі» забезпечено права орендаря на орендовану ним земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на момент укладення оспорюваного договору оренди землі між ТОВ «Рівнеагроленд» та ОСОБА_3, діяв інший договір оренди тієї ж самої земельної ділянки, укладений між ТОВ «Горинь Агро» та ОСОБА_3

Тобто, укладенням договору оренди між ТОВ «Рівнеагроленд» та ОСОБА_3, остання в односторонньому порядку відмовилася від виконання умов договору і виконання зобовязань за договором оренди, раніше укладеним з ТОВ «Горинь Агро».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при укладанні 28 грудня 2017 року оспорюваного договору оренди землі, сторонами недодержані вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК України та приписи Закону України «Про орендну землі», оскільки був укладений без попереднього розірвання договору оренди земельної ділянки укладеного між ТОВ «Горинь Агро» та ОСОБА_3

А тому є всі підстави для визнання договору оренди від 28 грудня 2017 року недійсним.

Згідно ч.1,ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі задоволення позову - на відповідача.

Тому на підставі ст.141, 142 ЦПК України з відповідачів підлягають до стягнення на користь позивача сплачені судові витрати.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 141, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити повністю.

Визнати недійсним договір оренди землі б/н від 28 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнеагроленд» строком на 10 (десять) років щодо земельної ділянки розміром 2,208 га, кадастровий номер якої :05:007:0172, розташованої на території Великомежиріцької сільської ради Корецького району Рівненської області.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнеагроленд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Горинь Агро» сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Відповідно до п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається через Корецький районний суд Рівненської області.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29 листопада 2018 року.

Суддя Є.В. Кулик