Справа № 214/7281/18
2-н/214/889/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу надійшла заява ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_3 на її користь: аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 02 листопада та до досягнення дитиною повноліття; додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 71 250 грн. 00 коп.

Дослідивши матеріали справи, зміст та вимоги заяви про видачу судового наказу, суддя прийшов до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

Як визначено ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, в порядку наказного, позовного (загального або спрощеного) та окремого провадження.

В розумінні ч.ч.3, 5 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно зі ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 ЦПК України.

Так, положеннями ст.161 ЦПК України передбачено виключний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ. Вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини до цього переліку не включено.

Відповідно до ч.3 ст.165 ЦПК України, у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємоповязані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Вимоги про стягнення аліментів та додаткових витрат не є взаємоповязаними між собою, а їх окремий розгляд є можливим.

З огляду на зазначене приходжу до висновку про необхідність відмови у видачі ОСОБА_2 судового наказу в частині вимог про стягнення додаткових витрат на підставі ч.3 ст.165 ЦПК України, оскільки вони не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Керуючись ст.ст.13, 19, 160, 161, 165, 166, 352, 353, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у видачі судового наказу в частині вимоги про стягнення з ОСОБА_3 додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя Прасолов В.М.