Справа № 522/8576/18
У Х В А Л А

28 листопада 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси під головуванням судді Єршової Л.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1-В.О. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Професійної спілки робітників морського транспорту «Одеського морського порту» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», за участю третьої особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 інфраструктури України, про визнання неправомірними дій та бездіяльності посадових осіб при виконанні зобовязань галузевої угоди, колективного договору, скасування наказу та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси під головуванням судді Єршової Л.С. слухається цивільна справа за позовом Професійної спілки робітників морського транспорту «Одеського морського порту» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», за участю третьої особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 інфраструктури України, про визнання неправомірними дій Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з впровадження заходів надання охоронних послуг сторонніми організаціями в Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», підготовки програми дій з цього процесу, закупівлі охоронних послуг у сторонніх охоронних організаціях, з розроблення фінансового плану та вивільнення працівників загонів охорони морського порту в складі служби морської безпеки Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» без залучення Професійної спілки робітників морського транспорту «Одеського морського порту»; визнання незаконним та скасування Наказу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 11.10.2017 року №298 «Про заходи з удосконалення процесу надання охоронних послуг у 2018 році в ДП «АМПУ»; визнання незаконним та скасування Окремого доручення Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 04.12.2017 року №69 «По забезпеченню виконання заходів, визначених Наказом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 11.10.2017 року №298 «Про заходи з удосконалення процесу надання охоронних послуг у 2018 році в ДП «АМПУ», зобовязання Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» приймати рішення з питань, що стосуються змін в організації виробництва і праці, трудових, соціально-економічних прав та інтересів працівників загонів охорони морського порту в складі служби морської безпеки Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» виключно за погодженням з Професійною спілкою робітників морського транспорту «Одеського морського порту».

До суду звернувся представник позивача ОСОБА_1-В.О. з заявою по зазначеній цивільній справі, в якій просить суд застосувати заходи забезпечення позову, а саме: в рамках справи №522/8576/18 за позовом Професійної спілки робітників морського транспорту «Одеського морського порту» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 інфраструктури України України, про визнання неправомірними дій та бездіяльності посадових осіб при виконанні зобовязань галузевої угоди, колективного договору, скасування наказу та зобовязання вчинити певні дії - застосувати заходи забезпечення позову у виді заборони Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» та Одеській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», їх посадовим особам оголошувати проведення та проводити тендерні закупівлі охоронних послуг за кодом ДК 021: 20-4 (Послуги з підтримання режиму перебування і переміщення в морському порту) - до вирішення даної справи по суті.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви у межах вирішення зазначеної заяви позивача, судом встановлено наступне.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За змістом ч. 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; позов забезпечується зокрема іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до п. 4, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. У справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов'язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов'язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Розглядаючи заяву представника позивача про забезпечення позову, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд встановив, що клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях.

Так, позивачем в обґрунтування заяви про забезпечення позову не надано жодних належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин порушення прав позивача. Так, в заяві про забезпечення позову позивач посилається на тендерну документацію відповідача по торгах, які не відбулися, а тому не можуть розглядатись як доказ будь-яких намірів відповідача на майбутнє.

Також позивач зазначає, що відповідач та його Одеська філія готуються до проведення чергового тендеру, проте жодних доказів цього також не надає, відповідна інформація на сайті https://prozorro.gov.ua також відсутня.

Суд зазначає, що дійсно, забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії з організації, проведення торгів та оформлення результатів торгів не заборонено чинним законодавством, проте у разі застосування такого виду забезпечення позову, суд повинен впевнитись у наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення.

Крім того, необхідною умовою вжиття заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання свого обов'язку після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. В свою чергу, торги, на які посилається позивач були оголошені відповідачем до подання до суду позову, який є предметом розгляду у зазначеній справі, і станом на теперішній час ці торги об`явлені такими, що не відбулись, докази щодо намірів відповідача провести ще тендер позивач не надав (як і не надав будь-яких інших доказів на підтвердження обставин, викладених у своїй заяві, наприклад того, що це була вже третя спроба відповідача провести тендер).

Суд враховує, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Оскільки обставини викладені у заяві про забезпечення позову не підтверджені належними доказами, а ґрунтуються лише на припущеннях заявника, суд зазначає про відсутність фактичних обставин, які відповідають меті забезпечення позову та з якими пов'язується застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» та Одеській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», їх посадовим особам оголошувати проведення та проводити тендерні закупівлі охоронних послуг за кодом ДК 021: 20-4 (Послуги з підтримання режиму перебування і переміщення в морському порту) - до вирішення даної справи по суті.

За таких умов відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Таким чином, виходячи зі змісту поданої заяви, суд дійшов висновку про її необґрунтованість та не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Суд роз`яснює позивачу його право на повторне звернення з заявою про забезпечення позову, обґрунтованою та підтвердженою відповідними доказами, які необхідно додати до такої заяви.

Керуючись ст. ст.149-153, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1-В.О. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Професійної спілки робітників морського транспорту «Одеського морського порту» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», за участю третьої особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 інфраструктури України, про визнання неправомірними дій та бездіяльності посадових осіб при виконанні зобовязань галузевої угоди, колективного договору, скасування наказу та зобовязання вчинити певні дії, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення суддею, проте може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Л.С.Єршова