Провадження № 2/127/2887/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Ч А С Т К О В Е)

19 листопада 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Мельника А.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просила суд розірвати шлюб зареєстрований з ОСОБА_3; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованість по сплаті коштів (аліментів) в розмірі 7440 грн. Також здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_1 2/3 майна та відповідно ОСОБА_3 1/3 частки. Позовні вимоги, щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів мотивовані тим, що 04.09.2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб в період якого у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя у сторін не склалось у зв'язку з виникненням обставин, що не сумісні з наявністю шлюбу. Фактично шлюб між сторонами припинено та існує формально. Дитина сторін проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. В той же час відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає та добровільно сплачувати кошти на його утримання не бажає. Вищевикладене й стало підставою звернення позивача до суду з даними вимогами.

Позивач та її представник не заперечували проти винесення судом часткового рішення стосовно позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. та подали заяву про розгляд цієї частини позовних вимог без їх участі.

Відповідач та його представник не заперечували проти винесення судом часткового рішення стосовно позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини та просила розглянкти вказщані пощовні вимоги в судовому засіданні бьез їх участі.Відповідач подав заяву, в якій дані позовні вимоги визнав та просив суд розглянути їх без його участі.

За таких обставин суд вважає, за можливе розглянути позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів без участі сторін.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.09.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (на 19 а.с.).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 являються батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (на 20 а.с.).

Малолітня дитина проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України якщо в одному провадженні об'єднані кілька взаємопов'язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об'єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави 704,80 грн судового збору, та на користь позивача 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 105, 112, 141, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 79, 81, 89, 141, 206, 244, 259, 263, 273, 430 ЦПК України суд,-

частково ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований 04.09.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2295.

Прізвище позивача ОСОБА_1 - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в розпорядження ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від 11.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 704,80 грн (сімсот чотири гривні) 80 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 704,80 грн (сімсот чотири гривні) 80 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Провадження в частині позовних вимог про поділ майна подружжя та про стягнення аліментів за минулий час продовжити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 19.11.2018 року.

Позивач ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_3, адреса: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя: