КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/655/2018 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів : Олійника В.І., Кулішенка Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання - Черниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2018 року у справі запозовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути із ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі 25 000 грн. щомісячно до повноліття дітей.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з 23 вересня 2000 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох дітей. На підставі рішення суду від 5 лютого 2014 року шлюб було розірвано. Вказувала, що за погодженням з відповідачем діти залишились проживати разом з нею у квартирі АДРЕСА_1. Відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на їх утримання в розмірі 25 000 грн. щомісячно та додатково оплачував навчання дочки за кордоном, відпочинок дітей та забезпечував їх одягом. Проте в січні 2017 року припинив надавати належну матеріальну допомогу дітям. При цьому його стан здоров'я задовільний, він займає посаду фінансового директора ТОВ «Бітрейд Вест», здійснює матеріальне забезпечення нової сім'ї, в якій народилася дитини, користується автомобілем марки «Aydi Q7», має велику квартиру в новому будинку, постійно відпочиває в розважальних закладах міста, на дорогих курортах за межами України, тощо. Отже, спосіб життя відповідача та його витрати вказують на те, що він є досить заможною людиною, а тому у змозі сплачувати аліменти на утримання двох дітей у заявленому розмірі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 16 000 грн. щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2017 року до досягнення дітьми повноліття. Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач, через свого представника - адвоката ОСОБА_7, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та неправильного застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким стягнути аліменти у розмірі 50 % від його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено обставини, на які вона посилалася в позові, зокрема, що відповідач веде заможний спосіб життя. Відповідач офіційного працевлаштований, отримує заробітну плату в розмірі 7 000 грн. та утримує ще одну малолітню дитину, тому суд не мав підстав визначати розмір аліментів у твердій грошовій сумі 16 000 грн. Факт добровільного надання допомоги дітям у розмірі 25 000 грн. відповідач не заперечує, однак на даний час змінилися його життєві обставини і він втратив таку можливість.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, адже відсутність інформації в Державних реєстрах нерухомого та рухомого майна не може свідчити про скрутний матеріальний стан відповідача. Останній не повідомив суду про те, що він є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ «Флора Грас», при цьому співзасновником ТОВ «Бітрейд Вест» та ТОВ «Флора Грас» є одне і теж товариство ТОВ «Гуд Фуд Трейдинг». Таким чином відповідач отримує дохід не тільки як фінансовий директор ТОВ «Бітрейд Вест», а й дохід від діяльності ТОВ «Флора Грас», оскільки є співвласником даного товариства. Також відповідач не навів джерело походження коштів у розмірі 25 000 грн., які він сплачував на утримання дітей до січня 2017 року. Крім того, про рівень життя відповідача повідомляють їхні спільні діти, які систематично спілкуються з батьком та проводять у нього вихідні. Посилання представника відповідача про те, що суд не мав підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є необгрунтованими, оскільки кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України).

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзивів на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що з 23 вересня 2000 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: дочку ОСОБА_5'ю Валеріївну, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 5 лютого 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з матір'ю у квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ЖЕД № 2 ТОВ «Новобудова» № 254.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що діти сторін проживають та знаходиться на утримані позивача, тому вона має передбачене законом право на їх утримання до досягнення дітьми повноліття, а відповідач спроможний надати таке утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 16 000 грн. з огляду на його спосіб життя та добровільне надання коштів на утримання дітей після розірвання шлюбу в розмірі 25 000 грн. щомісячно, а також понесення додаткових витрат на дітей.

Однак із таким висновком повністю погодитися не можна.

Так, приписами статті 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1 492 гривні, з 1 липня - 1 559 гривень, з 1 грудня - 1 626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1 860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2 027 гривень.

Згідно із частиною 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 4 лютого 2016 року працює в ТОВ «Бітрейд Вест» на посаді фінансового директора, його реальна заробітна плата (за мінусом податків) протягом останніх шести місяців становить 5 635 грн. в місяць.

На утриманні відповідача також перебуває малолітня дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка з 9 травня 2018 року проживає разом з ним у квартирі № АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 просила стягнути на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 25 000 грн., а суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 16 000 грн., що приблизно відповідатиме двом третинам розміру матеріальної допомоги, яку відповідач надавав на утримання дітей добровільно.

На думку суду такий розмір аліментів забезпечить належне і достатнє утримання дітей обома батьками і не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище.

Заперечуючи проти розміру аліментів, який просила стягнути позивач, відповідач зазначив, що він погоджується сплачувати аліменти у розмірі 50 % від його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, оскільки змінилися життєві обставини і втратив фінансову можливість надавати допомогу дітям як раніше.

За клопотанням позивача ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року витребувано у ДФС України інформацію про отримані доходи в 2015-2017 роках як фізичною особою, так і співвласником ТОВ «Флора Грас», ОСОБА_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків станом на 7 листопада 2018 року, які є додатком до листа ДФС від 12 листопада 2018 року № 20610/5/99-99-08-02-02-16, за період з І кварталу 2015 року по ІV квартал 2017 року ОСОБА_3 отримав реальний дохід в загальному розмірі 209 685,32 грн., що помісячному розрахунку складає 6 552,67 грн. в місяць ((238 989,35 грн. - 29 304,03 грн. податків) / 32 місяці).

Враховуючи встановлені обставини справи, слід дійти висновку, що стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 16 000 грн. щомісячно на утримання дітей, суд у своєму рішенні не навів переконливих доводів в обґрунтування своїх висновків та можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, а також не звернув уваги, що доводи позивача про те, що відповідач окрім заробітної плати, має інші доходи, які значно перевищують його офіційний дохід, не ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах.

Зокрема, матеріали справи не містять доказів наявності у власності відповідача рухомого та нерухомого майна, або доказів понесення ним витрат придбання такого майна за кошти, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а та обставина, що ОСОБА_9 є співвласником ТОВ «Флора Грас» не може безумовно свідчити про те, що він отримує регулярний дохід в діяльності цього товариства та спростовується вищевказаними відомостями ДФС України.

Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною 4 статті 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки ОСОБА_9 просить зменшити розмір аліментів до 50 % від його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням встановлених обставин справи та покладеного обов'язку по забезпеченню належного рівня життя дітей на обох батьків, колегія суддів приходить до висновку про зміну розміру аліментів та зменшення його до 3 000 грн.

При цьому колегія суддів враховує положення норм сімейного законодавства, а саме: частину 1 статті 185 СК України щодо обов'язку того з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами; частину 1 статті 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; а також передбачений статтею 199 СК України обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина 4 статті 376 ЦПК України).

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню в частині зменшення розміру аліментів на утримання дітей, а в іншій частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, оскільки позиція представника відповідача про те, що суд не мав підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, є безпідставною (частина 3 статті 181 СК України).

Згідно із вимогами статтей 141, 382 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що пропорційно до задоволених позовних вимог відповідач повинен відшкодувати позивачу 420 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, у свою чергу позивач звільнена від сплати судового збору, тому половину сплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 528,60 грн. слід компенсувати останньому за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2018 року в частині визначення розміру аліментів та розподілу судових витрат між сторонами змінити, виклавши другий та п'ятий абзац його резолютивної частини в наступній редакції.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі 3 000 грн. (три тисячі гривень) щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2017 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 420 грн. (чотириста двадцять гривень).

В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2018 року залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_3 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 528,60 грн. (п'ятсот двадцять вісім гривень шістдесят копійок) сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Олійник

Ю.М. Кулішенко