ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року м. Чернівці

справа № 724/875/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Чебуришкіної Н.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач Круглицька сільська рада Хотинського району Чернівецької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 3 вересня 2018 року, головуючий у першій інстанції Єфтеньєв О.Г.,

встановила:

ОСОБА_1 у червні 2018 року звернулася до суду з позовом до Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 про визнання рішення виконавчого комітету Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 8 серпня 2011 року №65/08/11 та свідоцтва про право власності незаконними та скасування.

Зазначала, що внаслідок смерті матері ОСОБА_6 відкрилась спадщина ІНФОРМАЦІЯ_1.

Справа №724/875/18

Провадження №22-ц/822/78/2018 рік Головуючий у 1 інстанції Єфтеньєв О.Г.

Категорія 39 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

ОСОБА_6 вчинено заповіт на користь ОСОБА_1, посвідчений головним лікарем Чернівецької обласної клінічної лікарні ОСОБА_7 29 червня 1982 року.

До складу спадщини входить право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини 30 жовтня 1982 року.

Посилалася на порушення права власності на спадщину рішенням виконавчого комітету Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 8 серпня 2011 року №65/08/11 про визнання права власності ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим виконавчим комітетом Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області ОСОБА_4 8 грудня 2011 року.

Просила визнати рішення виконавчого комітету Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 8 серпня 2011 року №65/08/11, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області ОСОБА_4 8 грудня 2011 року незаконними та скасувати.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 3 вересня 2018 року у позові відмовлено.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 3 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Посилалася на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, залишення поза увагою суду першої інстанції вимог п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, відповідно якої підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону, не визначення змісту правових вимог і матеріального закону, яким належить керуватися при вирішенні спору.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 про визнання рішення виконавчого комітету Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 8 серпня 2011 року №65/08/11 та свідоцтва про право власності незаконними та скасування, суд першої інстанції керувався положеннями ст.58 Конституції України, ст.5 ЦК України, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На обґрунтування такого висновку суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 прийнято спадщину, що відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Водночас суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_1 підставою позову визначено правила ЦК України.

Натомість, підлягають застосуванню правила Цивільного кодексу Української РСР, чинні на час відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Предметом позову ОСОБА_1, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є визнання рішення виконавчого комітету Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 8 серпня 2011 року №65/08/11 про визнання права власності ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 та свідоцтва про право власності незаконними та скасування.

Підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, ОСОБА_1 зазнача порушення права власності на спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, рішенням виконавчого комітету Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 8 серпня 2011 року №65/08/11 та свідоцтвом про право власності.

Отже ОСОБА_1 захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів пов»язувався із правовідносинами із спадкування внаслідок смерті ОСОБА_6 та права власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина ІНФОРМАЦІЯ_1.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу Украіни передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України про спадкове право застосовуються до спадщини, яка відкрилась після 1 січня 2004 року.

На підставі пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Отже, норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців.

До матеріалів справи приєднано заповіт, вчинений ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1, посвідчений головним лікарем Чернівецької обласної клінічної лікарні ОСОБА_7 29 червня 1982 року (а.с.8).

На підставі частини 1 та 2 ст.524 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не

змінено заповітом.

На підставі ч.1 та 2 ст.548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

За змістом ч.1 та 2 ст.549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом

шести місяців з дня відкриття спадщини.

Частиною 2 ст.553 встановлено, що вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Відповідно довідки Хотинської державної нотаріальної контори від 31 травня 2018 року №255/02-14 заведена спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_6 №125, єдиним спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.13).

На підставі ст.560 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24 червня 1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» судам слід мати на увазі, що відповідно до гл.7 Закону України від 2 вересня 1993 р. "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається громадянам, організаціям, державі нотаріальними конторами за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у встановленому чинним законодавством порядку.

Згідно із п.120 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31 жовтня 1975 року, чинної на час виникнення правовідносин, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу УРСР).

На підставі п.128 Інструкції, якщо до складу спадкового майна входить жилий будинок (частина будинку) або квартира в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, державний нотаріус вимагає правовстановлюючий документ про належність будинку (частини будинку), квартири спадкодавцю, довідку-характеристику бюро

технічної інвентаризації, а в місцевостях, де інвентаризація не

провадилась, - довідку виконавчого комітету місцевої Ради депутатів

трудящих, а також перевіряє по документах державної нотаріальної контори за місцем знаходження жилого будинку, чи є заборона відчуження жилого будинку (частини будинку), квартири або арешт, накладений на них.

Пунктом 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачалося обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах.

Відповідно довідки Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 29 травня 2018 року №11 згідно з записом в погосподарській книзі ОСОБА_6 зареєстрована у житловому будинку АДРЕСА_1 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

У такому разі суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про набуття ОСОБА_1 права на спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті матері ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

За змістом п.10 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконного рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Рішенням виконавчого комітету Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 8 серпня 2011 року №65/08/11 визнано право власності ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1.

Також виконавчим комітетом Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області видано ОСОБА_4 свідоцтвом про право власності на нерухоме майно 8 грудня 2011 року.

Таким чином, ухвалюючи судове рішення суд першої інстанції вирішив питання про права та обов»язки власника будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4

Однак власника ОСОБА_4 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Правовий статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, визначений ст.53 ЦПК України, такі особи можуть вступити у справу чи бути залучені до участі у справі, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін.

Виходячи із вимог ст.49 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не наділені процесуальними правами позивача чи відповідача.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Пунктом 4 ч.2 ст.197 ЦПК України визначено, що у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об»єднання справ і роз»єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до пункту 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об»єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами,роз»ясніє у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом,запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов»язків.

За змістом частини першої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Всупереч наведеного суд першої інстанції, розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 до Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 про визнання рішення виконавчого комітету Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 8 серпня 2011 року №65/08/11 та свідоцтва про право власності незаконними та скасування не вирішив питання про залучення до участі у справі співвідповідачем ОСОБА_4

Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (п. п. 11, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У такому разі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що не підлягає захисту право ОСОБА_1 шляхом визнання рішення виконавчого комітету Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 8 серпня 2011 року №65/08/11 та свідоцтва про право власності незаконними та скасування на порушення норм матеріального права.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 3 вересня 2018 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 3 вересня 2018 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 про визнання рішення виконавчого комітету Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 8 серпня 2011 року №65/08/11 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Круглицької сільської ради Хотинського району Чернівецької області ОСОБА_4 8 грудня 2011 року, незаконними та скасування відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 3 грудня 2018 року.

Головуючий Половінкіна Н.Ю.

Судді Кулянда М.І.

Одинак О.О.