Справа №150/278/18
Провадження по справі №2/150/120/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року Чернівецький районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі Гендзьорі О.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької селищної ради Чернівецького району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернувся ОСОБА_1 із зазначеним позовом.

Сторони в підготовче засідання не зявилися, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Позивач свої вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, виданої 02.08.2017 року та дійсна до 02.08.2018 року (а.с. 23) вимоги довірителя ОСОБА_1 підтримує на умовах, викладених в позовній заяві, просить їх задоволити.

Відповідачем Чернівецькою селищною радою Вінницької області подано відзив на позовну заяву, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України (ч.4 ст.200 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 2 частини 4 статті 274 ЦПК України встановлено, що в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи, зокрема, у спорах щодо спадкування.

У відповідності до положень п.2 ч.4 ст.274 ЦПК України дана цивільна справа не підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження, тому згідно ухвали від 30.05.2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ґрунтуючись на наступних підставах.

Встановлено, що 27.11.2004 року помер рідний брат позивача ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-АМ №337640, видане 17.02.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось майно у вигляді земельної ділянки площею 1,7956 га, розташованої на території Чернівецької селищної ради Вінницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка в свою чергу належала його матері ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №705387, виданого 27.03.2007 року (а.с. 12).

ОСОБА_4 померла 18.11.1997 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-АМ №383998, видане 18.11.1997 року Чернівецьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області (а.с. 13).

Згідно заповіту, складеного за життя ОСОБА_4, вище зазначену земельну ділянку спадкодавець заповіла старшому сину ОСОБА_3, який в свою чергу фактично прийняв спадщину, однак, у встановленому законом порядку не оформив свої спадкові права.

ОСОБА_3 (братом позивача) заповіт складений не був. За відсутності заповіту, у відповідності до статті 1262 Цивільного кодексу України ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем майна, що залишилося після смерті рідного брата та належить до другої черги спадкоємців за законом.

31 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Звенегородського районного нотаріального округу ОСОБА_5 із проханням видати на його ім'я свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті рідного брата - ОСОБА_6, який помер 27.11.2004 року.

Однак, приватний нотаріус Звенегородського районного нотаріального округу ОСОБА_7, перевіривши державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №705387, виданий 27 березня 2007 року на ім'я ОСОБА_8, виявила той факт, що вище зазначений правовстановлюючий документ був виготовлений громадянці ОСОБА_8. У вказаному документі згідно списків громадян - власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП « Земля Подільська » Чернівецької селищної ради Чернівецького району Вінницької області до Розпорядження №202 від 16.08.2006 року Чернівецької районної держадміністрації (а.с. 17, 18) помилково записано дворове прізвисько громадянки ОСОБА_9, зокрема, як ОСОБА_10.

Постановою приватного нотаріуса Звенегородського районного нотаріального округу ОСОБА_7 від 01.10.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, тобто у заведенні спадкої справи, яка полягає у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_3, у звязку із розбіжностями імені та по батькові спадкодавця, що містяться у правовстановлюючому документі (державному акті на правао власності на землю) та пропущенням терміну подання заяви на прийняття спадщини (а.с. 14).

З огляду на вище зазначені обставини ОСОБА_1 звернувся до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 07 лютого 2018 року (справа №150/12/18 (провадження по справі №2-о/150/6/18) заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Чернівецька селищна рада Вінницької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задоволено та встановлено факт належності правовстановлюючого документу, а саме, державного акту серії ЯБ №705387 на право власності на земельну ділянку площею 1,7956 га, що розташована на території Чернівецької селищної ради Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого 27 березня 2007 року на імя ОСОБА_10 одній і тій же особі ОСОБА_11, яка померла 18 листопада 1997 року (а.с. 19-21. Рішення набрало законної сили 13.03.2018 року.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

У встановлений законом шестимісячний термін в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 не звертався, оскільки, після смерті матері ОСОБА_4, а в подальшому і смерті брата - ОСОБА_3, тривалий час, зокрема, протягом 2004 2005 років перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується довідкою, виданою Чернівецькою лікарнею планового лікування (а.с. 9).

Як свідчить довідка до акта огляду медико соціальною комісією серії 12 ААА №007374, видана 01.12.2014 року Могилів Подільською міжрайонною МСЕК, ОСОБА_1 являється інвалідом третьої групи загальної форми захворювання, термін інвалідності встановлено на безстроковий період (10).

Вище зазначені обставини унеможливили ОСОБА_1 протягом 2004-2005 років приїхати до місцевості, де постійно проживав йогорідний брат ОСОБА_3 на момент своєї смерті, для подачі заяви у Державну нотаріальну контору Звенегородського районного нотаріального округу, для прийняття спадщини за законом згідно ст.1269 ЦК України, яка була чинна до внесення змін в Закони №2435 від 06.07.2010 року.

Дані правовідносини регулюються ч.3 ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідачем визнаються позовні вимоги в повному обсязі на умовах, викладених в позовній заяві.

Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, а також те, що ОСОБА_1 пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, суд з метою захисту його майнових прав, приходить до висновку про необхідність визначити додатковий строк терміном три місяці, який буде достатнім для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

На підставі ст.1272 ч.3 ЦК України, керуючись ст., ст.10, 11, 81, 197, 198, 200, 206 ч.4, 263 - 265, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити повністю.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк тривалістю 3 (три) місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3, який помер 27 листопада 2004 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Л.П. Цимбалюк