233 № 233/3932/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
07 листопада 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Малінова О.С.,
за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в суді м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -
01 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дочку - ОСОБА_3, шлюб було розірвано 06 червня 2006 року. Позивачка разом із неповнолітньою дитиною планує подорож за межі України. В добровільному порядку відповідач відмовляється надати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини за кордон, у зв'язку із чим позивач просить суд надати їй дозвіл на вивезення дитини за межі України до АР Крим, Туреччини, Єгипту, Польщі, Чорногорії на термін один рік з дати набрання рішенням суду законної сили без згоди та супроводу батька.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 повторно не з'явився до суду без поважних причин, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю, відзиву не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
З'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06 червня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_4, виданим Костянтинівським міським відділом РАЦС Донецької області (а.с.7).
Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3, виданим відділом РАГС м.Костянтинівки Донецької області (а.с.8), яка мешкає з позивачкою за однією адресою (а.с.7) та знаходиться на її утриманні.
Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.
Відповідно до абзацу третього ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновителів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ,постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами).
У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток.
Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Частиною першою статті 3 Конвенції Про права дитини від 20.11.1989 року. ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Судом встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2. Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано 06 червня 2006 року. Дитина мешкає разом з матір'ю окремо від відповідача та знаходиться на її повному утриманні.
З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, інтереси позивача ОСОБА_1 повністю відповідають інтересам її неповнолітньої доньки ОСОБА_3, оскільки дитина має бути забезпечена належними умовами виховання, розвитку, мати можливість спілкуватися із родичами, зокрема бабусею. Оскільки відповідач з дитиною та її матір'ю не спілкується, відомостей про своє місцезнаходження не повідомляє, позивач позбавлена можливості отримати добровільну згоду відповідача на виїзд дитини за кордон, тому суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги.
У відповідності до ст.141 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст.150, 154, 155 СК України, ст.313 ЦК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 60, 79, 88, 177, 212-215, 224-226, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька задовольнити.
Надати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилась в м.Костянтинівка Донецької області, дозвіл на виїзд до АР Крим, Туреччину, Єгипет, Польщу, Чорногорію з метою оздоровлення та відпочинку у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 строком на один рік з дня набранням рішення законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Костянтинівський міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2.

Суддя