П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 листопада 2018 року місто Київ

справа № 752/19840/17

апеляційне провадження № 22-ц/824/332/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

секретаря Коцюрби Л.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Новака А.В. від 19 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія (ICTV)" про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі телеканалу "ICTV", мовлення якого здійснює ТОВ "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія (ICTV)", у передачі "ІНФОРМАЦІЯ_2" поширено сюжет під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_3", який стосується позивача та містить недостовірну інформацію про нього. Зазначений випуск знаходиться у вільному доступі у формі відео в мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4.

З огляду на викладене позивач просив суд визнати недостовірною та такою, що ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію інформацію поширену ТОВ "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія (ICTV)" в ефірі телевізійного каналу "ICTV" у передачі "ІНФОРМАЦІЯ_2", сюжет: "ІНФОРМАЦІЯ_3" ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться у вільному доступі за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме слова журналіста: "ІНФОРМАЦІЯ_5"; "ІНФОРМАЦІЯ_6"; "ІНФОРМАЦІЯ_7"; "ІНФОРМАЦІЯ_8". Зазначена інформація повинна бути спростована відповідачем тим самим способом в який вона була поширена. Також просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову з тієї підстави, що ним не надано доказів сюжету телепередачі, оскільки останній знаходиться за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4, про що було зазначено у позовній заяві; суд упереджено ставився до нього, відмовляючи у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції та безпідставно повертаючи заяву про витребуванні необхідних доказів; факт завдання позивачу моральної шкоди є очевидним та підтверджується відповідними доказами на які суд також не звернув увагу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія (ICTV)" зазначає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Позивачем не було надано доказів на підтвердження позовних вимог, крім того положення ч. 3 ст. 277 ЦК України (негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного) на яку він посилається, була виключена 19 квітня 2014 року на підстав Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про інформаці" та Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року розгляд справи здійснювався в режимі відеоконференції, забезпечення якої доручено Комінтернівському районному суду міста Харкова.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ТОВ "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія (ICTV)" - Хмарук О.О. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 на обґрунтування позовних вимог про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, посилався на те, що відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі телеканалу "ICTV", мовлення якого здійснює ТОВ "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія (ICTV)", у передачі "ІНФОРМАЦІЯ_2" поширено сюжет під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_3", який стосується позивача та містить недостовірну інформацію про нього, а саме журналістами було зазначено: "ІНФОРМАЦІЯ_5"; "ІНФОРМАЦІЯ_6"; "ІНФОРМАЦІЯ_7"; "ІНФОРМАЦІЯ_8".

Зазначений випуск знаходиться у вільному доступі у формі відео в мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно із ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Статтею 201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 5-6. ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цивільним процесуальним кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1, оскільки ним не було надано суду доказів, що підтверджують поширення відповідачем негативної інформації щодо нього.

Також, правильним є висновок суду про те, що не підлягає задоволенню і вимога про відшкодування моральної шкоди у розумінні ч. 1 ст. 23 ЦК України, оскільки судом не встановлено порушення прав позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд фактично лишив позивача права на подання доказів, повернувши заяву про забезпечення доказів, є необґрунтованими, оскільки він не був позбавлений можливості оскаржити таку ухвалу в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2018 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова