Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2018 р.

Справа153/1125/18

Провадження2/153/316/18-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання Гулковської Т.Т.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та до ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втаритила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує наступним: вона являється власником квартири АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу від 24 червня 1992 року. На підставі її згоди відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, були зареєстровані в належній їй квартирі та проживали в ній з 1976 року по 1991 рік. Після чого, вони кілька разів прописувались та виписувались з квартири, хоча фактично в ній не проживали після 1991 року. Востаннє вони прописались в належній їй квартирі в грудня 2000 року у зв'язку із втратою паспорта. В даний час відповідачі проживають АДРЕСА_7 але не дивлячись на її неодноразові звернення та прохання знятися з реєстрації за місцем бувшого проживання не реагують, тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом. Оскільки відповідачі за вищевказаною адресою не проживають, не користуються квартирою, у неї виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, чим порушені її права. Просить суд визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 та примусово зняти їх з реєстраційного обліку .

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили суд їх задоволитив повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України - днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи те, що відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи та не з'явилися в судове засідання, не повідомили суд про причини своєї неявки, тому вважаю за можливе провести судове засідання за відсутності відповідачів.

Представник Ямпільської міської ради Вінницької області в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Не заперечують з приводу задоволення позову.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що вона проживає по сусідству із позивачем. Стверджувала, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 АДРЕСА_3 не проживають. З 1991 року вона їх жодного разу не бачила .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засідання пояснила, що вона працює соціальним працівником та двічі на тиждень відвідує ОСОБА_1 протягом останніх восьми років. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_4 вона жодного разу не бачила.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини:

Із досліджених письмових доказів - з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_7 після реєстрації шлюбу своє дівоче прізвище змінила на прізвище чоловіка ОСОБА_1 (а.с.10). Із копії договору купівлі-продажу від 24 червня 1992 року встановлено, що власником квартири АДРЕСА_5 (бувша провул. Комсомольський) в місті Ямпіль, Вінницької області являється ОСОБА_7 (а.с.11). Із копії домової книги встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4(а.с.12-13). Із акту № 424 від 27 квітня 2017 року та із Акту № 1033 від 11 липня 2018 року встановлено, що ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1. Зареєстровані в даній квартирі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають (а.с.15-16).

Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.ст.319, 321, 391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_6 в якій зареєстровані відповідачі по справі. Разом з цим, ОСОБА_3 та ОСОБА_4не проживають за зареєстрованим місцем проживання більше десяти років.

Як вбачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 31 по вул. Володимирська, 10 в місті Ямпіль, Вінницької області вказуючи на те, що відповідачі з 2000 року, тобто понад один рік, не проживають в будинку та не несуть тягар утримання житла, що порушує право позивача як власника нерухомого майна.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому судом врахована Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16, відповідно до якої визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивачів права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

За таких обставин, коли права власників порушені, власники майна мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягає до задоволення в повному обсязі.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - квитанцією №60 від 03 серпня 2018 року у сумі 704 гривні 80 копійок, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідачів пропорційно, тобто по 352 гривні 40 копійок з кожного.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 11, 141, 258- 265 ЦПК України, ст.ст.29, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та до ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втаритила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 - такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим по АДРЕСА_1 та примусово зняти їх з реєстраційного обліку в квартирі, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 на праві приватної власності.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 пропорційно - на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 понесені судові витрати по оплату судового збору у сумі 704 гривні 80 копійок, тобто по 352 гривні 40 копійок з кожної.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Повний текст судового рішення складено 03 грудня 2018 року.

Головуючий М.М. Дзерин