Cправа № 563/494/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.06.2018 року Корецький районний суд
Рівненської області
в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.
секретар судового засідання Cтепанюк Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корець цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 12 жовтня 2010 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого отримавкредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дій картки.
Однак відповідач не виконав своїх зобовязань, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 73 912 (сімдесят три тисячі девятсот дванадцять) грн. 22 коп.
Просять суд стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати, справу розглянути без участі представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання без поважних причин не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав.
За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
12 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого отримавкредит у розмірі 2 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дій картки.
При укладенні кредитного договору сторони виходили із вимог статті 634 ЦК України, у відповідності до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідач ознайомився та погодився з умовами надання кредиту, про що свідчить його підпис в Анкеті-заяві та де зазначено, що він разом «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» уклав між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк»договір про надання банківських послуг.
Відповідно до п.2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) та у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Натомість позичальник взяті на себе зобовязання виконував не належним чином, передбачені умовами договору платежі своєчасно не виплачував, 15 липня 2015 року здійснив останній платіж на виконання боргових зобовязань. Внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк», яка станом на 28 лютого 2018 року складається з такого: 1900,44 грн. заборгованість за кредитом, 64 350,53 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 665,43 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3 495,82 грн. штраф (процентна складова).
Розмір зазначеної заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу не надано, а тому судом він приймається як достовірний.
Зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості випливає, що за порушення грошових зобовязань за один і той самий період позивачем нараховано як пеню так і штрафи, внаслідок чого відповідача двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Враховуючи вищевикладене та з метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення цивільного судочинства у відповідності до Конституції України суд вважає, що вимога у частині стягнення фіксованої частини штрафу в сумі 500,00 грн. та процентної частини штрафу 3 495,82 грн. не ґрунтується на законі, а тому в цій частині вимог позивачу необхідно відмовити.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що відповідач порушив взяті на себе зобовязання, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 69 916 (шістдесят девять тисяч девятсот шістнадцять) грн. 40 коп.
Тому позов підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.12, 81, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд
Позов задоволити частково.
В решті позову - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» витрати по оплаті судового збору в сумі 1 666 (одна тисяча шістсот шістдесят шість) грн. 74 коп.
Відповідачем може бути подана до Корецького районного суду Рівненської області заява про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення. Відповідно до п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається через Корецький районний суд Рівненської області.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

С у д д я :