ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2018 року м. Суми

Справа №592/134/18

Номер провадження 22-ц/788/1053/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 квітня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Корольової Г.Ю. у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення сум заборгованості за кредитиним договором, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У січні 2018 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до ОСОБА_1 з позовом, у якому зазначалося, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 12 травня 2010 року відповідачка отримала кредитну картку «Універсальна». 28 листопада 2013 року вищевказану карту переоформлено на престижну картку «GOLD» та відповідачка отримала 9 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 27,6 % річних.

У звязку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобовязань за нею станом на 22 листопада 2017 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 106 000 грн, яку позивач і просив стягнути з неї в судовому порядку.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 квітня 2018 року на часткове задоволення позову постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 13 290 грн 15 коп. коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 травня 2010 року, яка складається з: 8680 грн 00 коп. заборгованість за кредитом та 4 610 грн 15 коп. по процентам за користування кредитом.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення відсотків за користування кредитом змінити, збільшивши цей розмір до заявленого у позові, а також скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за пенею, штрафом (фіксована частина) та штрафом (процентна складова) та ухвалити нове про задоволення цих вимог.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З матеріалів справи убачається, що 12 травня 2010 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 9 500 грн. на платіжну картку під 27, 6 % річних (а. с. 11).

Підписуючи анкету-заяву, ОСОБА_1 погодилася, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Також своїм підписом у анкеті-заяві відповідачка засвідчила, що вона ознайомилася і погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані заявниці для ознайомлення в письмовому вигляді. Одночасно, як вбачається з анкети-заяви, заявницю було проінформовано, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку. Заявниця зобовязалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.

Факт видачі кредитної картки не спростовується відповідачкою та підтверджується випискою з її карткового рахунку та витягами з банківського програмного комплексу (а. с. 75-82 ).

З наданого позивачем розрахунку слідує, що у звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором за відповідачкою станом на 22 листопада 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 106 000 грн, з яких: 8680 грн - заборгованість за кредитом та 97 320 грн по процентах за користування кредитом (а. с. 8-9).

Власного розрахунку заборгованості відповідачка не надала.

З урахуванням викладеного та з огляду на положення ст. ст. 526, 527, 1054 ЦК України, суд стягнув вказаний вище розмір заборгованості за тілом кредиту, який сторонами не оспорюється.

Поряд із цим, частково задовольняючи позовні вимоги Банку щодо стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом за обліковою ставкою Національного банку України та, відмовляючи у стягненні з нього суми пені та штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що Тарифи стосовно обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та Правила надання банківських послуг, які регулюють розмір річної процентної ставки за кредитом та відповідальність позичальника у випадку неналежного виконання зобовязань за договором, ОСОБА_1 не підписувала, у звязку з чим, їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору.

З такими висновками суду колегія суддів в повній мірі погодитись не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частинами першою-третьою ст. 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1067 ЦК України банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунку з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

З наданих ПАТ КБ «Приватбанк» до суду копії анкети-заяви ОСОБА_1Г від 12 травня 2010 року разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, Тарифів обслуговування кредитної картки «GOLD» та розрахунку заборгованості, який підвтерджує факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення позичальником, слідує, що остання погодилась із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою 27, 6 % річних за користування кредитом.

Поряд із цим, беручи до уваги, що дія договору закінчилась у травні 2017 року, то з червня 2017 року розмір відсотків в силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України має визначатися на рівні ставки НБУ.

Звідси, беручи до уваги, що ОСОБА_1 під час дії договору мала перед банком обовязок сплачувати 27, 6 % річних за користування кредитними коштами, а після припинення його дії - на рівні облікової ставки НБУ, розмір заборгованості по процентах за спірний період становить 5 280 грн 92 коп.

Тому рішення суду в цій частині підлягає відповідній зміні.

З урахуванням викладеного, підлягає зміні і проведений судом розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 230 грн 82 коп. на компенсацію сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 18 грн 50 коп. на компенсацію судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 375, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 389 ЦПК України -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 квітня 2018 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитними коштами змінити, збільшивши розмір присуджених до стягнення з ОСОБА_1 відсотків з 4 610 грн 15 коп. до 5 280 грн 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 230 грн 82 коп. на компенсацію сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 18 грн 50 коп. на компенсацію судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій оскарженій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: С. Г. Хвостик

ОСОБА_2