ЄУН 174/588/17
н/п 2/174/443/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2018 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря Заіки А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору, вказуючи, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.08.2006 р. ОСОБА_4 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис в заяві. Відповідно до п. 6.5, 8.6 ОСОБА_5 та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, та штрафи при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобовязань. В звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 31.07.2017 року має заборгованість 59408,96 грн., яка складається з наступного: 2991,58 грн. - заборгованість за кредитом; 49216,32 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3895,87 грн. - заборгованість з пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2805,19 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з ОСОБА_4 вказану заборгованість за кредитним договором та понесені ними судові витрати.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12.10.2017 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. (а.с. 41)

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України 2017 р., який набрав чинності 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідач подав відзив на позов, згідно з яким проти позову заперечує, вказуючи, що позивач стверджує, що він начебто підписав відповідну заяву про приєднання до ОСОБА_5 і Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/. При цьому будь які підписи відповідача на «ОСОБА_5 і Правилах надання банківських послуг» та «Тарифах з обслуговування кредитних карт відсутні. До того ж, в заяві від 11.08.2008 року, не зазначено ким та коли вищевказані ОСОБА_5, Правила та Тарифи розроблені, не має ніяких посилань на банківський сайт http://privatbank.ua/terms/pages/70/. Тобто посилання на сайт викладений позивачем безпосередньо тільки в його позові, однак до кредитного договору між ними, ніякого відношення не має. Крім цього, позивачем наданий витяг із ОСОБА_5 та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», однак станом на час підписання ним заяви клієнта від 02.08.2006 року, назва позивача була ЗАТ КБ «Приватбанк», тому ОСОБА_5 та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» фізично станом на 02.08.2006 року існувати не могло (тільки в 2009 році ЗАТ КБ «Приватбанк» був перереєстрований в ПАТ КБ «Приватбанк»). Представлені позивачем умови, правила та тарифи надання кредиту не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки вони не містять підпису позичальника, не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови/правила/тарифи містили в момент підписання заяви позичальника саме заявлені банківською установою розміри та підстави для нарахування відсотків, комісії та пені, або ж в подальшому такі умови/правила/тарифи не змінювались.

Також вважає, що посилання позивача на внутрішні документи банку (правила, положення і т. д.), які не були підписані ним як додаток до договору і які містять умови надання, користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків, не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник, при отриманні банківської карти. За таких обставин, вважає, що не може бути належним і допустимим доказом у справі розрахунок заборгованості за кредитним договором та заява позичальника, так як вони не можуть підтверджувати існування боргу у нього, оскільки позивачем не доведено факту погодження між ними при укладенні договору підстав та умов нарахування відсотків, сплати комісії, штрафів та пені. Тому відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з нього на користь позивача вказаних нарахувань.

Крім того, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості по кредитному договору б/н від 02.09.2006 року, тільки у 2017 році, пропустив тим самим строк позовної давності тривалістю у три роки, оскільки такий строк закінчився 02.09.2009 року, що є підставою для відмови йому в задоволенні позову. На підставі викладеного, він просить застосування строк позовної давності до позовних вимог позивача за цим позовом. (а.с. 205)

Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «Приватбанк» згідно п. 1.1 Статуту банку.

Також позивач вважає, що ними дотримані всі вимоги, щодо укладення договору, у даному випадку укладення договору здійснено за принципом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу), тобто підписанням заяви позичальник приєднався до запропонованих банком ОСОБА_5 та Тарифів, зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, ОСОБА_5 надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах, тож сторонами укладено кредитний договір у письмовій формі та який не суперечить чинному законодавству України. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до ОСОБА_5 та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Відповідачем не надано належних доказів не укладення кредитного договору.

Із банківської виписки, яка має статус первинного документу, вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами, з неї чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та він користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Просять суд задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі. Крім того відповідно до п.1.1.7.31 ОСОБА_5 договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та тарифів) був збільшений до 50 років. Кредитна карта є поновлювальною кредитною лінією та може використовуватися у межах строку дії карти, карта діє до останнього календарного дня вказаного місця, отже строк випущеної карти до останнього дня 05.2017 року, і позивач звернувся до суду 04.09.2017 року, тобто до спливу строку позовної давності також немає підстав для застосування позовної давності по пені, оскільки порушення зобовязання триває, відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. (а.с. 207-211)

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_6 позовну заяву та її обґрунтування підтримав в повному обсязі, пояснив, що відповідачу первісний ліміт по кредитній картці було встановлено в розмірі 800 грн., строк кредитування відповідає строку дії карти, коли скінчився строк дії першої карти йому не відомо. Відповідачу видавалися ще 2 карти на пролонгацію цього договору, строк дії останньої до травня 2017 року, тому вважає, що строк позовної давності не пропущено. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, підтримав наданий відзив на позовну заяву та письмові пояснення, просить у задоволенні позовних вимог відмовити та застосувати строк позовної давності. Пояснив, що факт отримання в 2006 році відповідачем кредиту від позивача у розмірі 800 грн. не заперечують, однак в заяві вказано, що кредитний ліміт складав на час укладення угоди 3000 грн., що не відповідає дійсності. Позивачем надані ОСОБА_5 та правила надання банківських послуг, які затверджені ПАТ «Приватбанк», хоча на час укладення угоди між сторонами діяв ЗАТ КБ «Приватбанк». Також, позивачем порушено строки позовної давності, оскільки він звернувся до суду тільки у вересні 2017 році, строк не переривався, відповідач особисто нічого не сплачував, гроші стягувалися примусово виконавчою службою по виконанню заочного рішення по даній справі, тому просить застосувати строки позовної давності та у позові відмовити..

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити по наступним підставам.

Так, судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, що виникли в результаті укладення між ними кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Факт перебування АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 у договірних відносинах підтверджується договором № б/н від 02.08.2006 року, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 800,00 грн. (а.с. 4-23), зі строком дії строку дії карти, що стороною відповідача не заперечується.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ «ПриватБанк» на підставі статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 19).

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» з 21.05.2018 року змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК», що підтверджено статутом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 136-137)

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно наданого позивачем розрахунку, ОСОБА_4 станом на 31.07.2017 року має заборгованість у розмірі у розмірі 59408,96 грн., яка складається з наступного: 2991,58 грн. заборгованість за кредитом; 49216,32 грн. відсотки за користування кредитом; 3895,87 грн. пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2805,19 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.32-35).

На підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору та істотних умов цього договору, позивач надав суду заяву підписану відповідачем та представником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» від 02.08.2006 року (а.с.7), не завірену заяву підписану відповідачем та представником ПАТ КБ «Приватбанк» від 16.07.2013 року (а.с. 156), умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять відомості про розміщення на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 8-13), витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які затверджені наказом від 06.03.2010 року, які не містять відомості про розміщення на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 157-203), завірену копію паспорта ОСОБА_4, (а.с. 14), витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 36, 154-155); виписку про рух коштів по картам, які видані ОСОБА_4, за період з 01.08.2006 року по 30.08.2018 року (а.с. 86-89, 120-123); довідку про отримання ОСОБА_4 згідно кредитного договору б/н від 02.08.2006 року 2-х карток, остання з яких з терміном дії до 05.2017 року (а.с. 124), фото ОСОБА_4 з карткою в руках (а.с. 218)

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, 02.08.2006 року відповідачем підписана заява, в якій ОСОБА_4 підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною картою, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також в заяві зазначено, що він ознайомився і згоден з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною картою. Своїм підписом підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, а також його місцезнаходженні та отримав картку № 158227 «Універсальна» строк дії якої в заяві не вказано. (а.с. 7), факт укладення вказаного договору та отримання від позивача 800 грн. кредитних коштів відповідачем не заперечується.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України , договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Зазначена правова позиція міститься і в постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

Разом з тим, відповідно до ОСОБА_5 та правил надання банківських послуг, наданих стороною позивача, пам'ятка, тарифи, а також заява про приєднання до умов та правил становить укладений договір про надання банківських послуг.

В той же час, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не надано суду належних доказів щодо отримання позичальником умов та правил надання банківських послуг, тарифів і пам`ятки клієнта, що в сукупності із заявою свідчило б про досягнення згоди між сторонами щодо всіх умов кредитування, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що відповідачу при укладенні угоди надавалися саме ті ОСОБА_5, які додані до позовної заяви, сторона відповідача даний факт заперечує, а надані позивачем ОСОБА_5 не містять дати їх затвердження, підпису відповідача ОСОБА_4 та підписані Головою Правління ПАТ КБ «ПриватБанк», хоча в заяві клієнта (відповідача) від 02.08.2006 року, назва позивача була зазначена як ЗАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 8).

Таким чином, враховуючи, що за умовами заяви позичальника, остання разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а долучений позивачем до матеріалів позовної заяви витяг з ОСОБА_5 та правил надання банківських послуг, не містить відомості про дату його прийняття та затвердження, а також підпису відповідача, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що під час підписання заяви-анкети позичальника відповідач ОСОБА_4 був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг.

Крім того, відповідач просить застосувати строки позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року (справа №6-103цс14), від 01 жовтня 2014 року (справа №6-134цс14), від 12 листопада 2014 року (справа №6-167цс14) і відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України підлягають застосуванню при вирішенні судами спорів.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, стороною відповідача не заперечується факт отримання 02.08.2006 р. кредитної карти № 158227 та кредитних коштів у позивача у розмірі 800 грн. та користування ними, останній платіж за цією картою відповідачем, згідно наданої позивачем виписки по рахунку, було здійснено 01.02.2012 року, встановити термін дії карти неможливо, оскільки останній у заяві позичальника не зазначено, будь-яких доказів на підтвердження сплати відповідачем платежів саме за цим договором після вказаного строку, у тому числі після встановлення позивачем 14.10.2013 р. відповідачу кредитного ліміту по даній карті у розмірі 3000 грн. (а.с. 215-216), позивачем не надано, тому у даному випадку право вимоги у позивача виникло саме з вказаної дати, переривання перебігу позовної давності місця не мало, з позовом до суду позивач звернувся лише 07.09.2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності, встановленого законом, про застосування якого просить відповідач.

Твердження представника позивача щодо наявності між сторонами домовленості щодо збільшення строку позовної давності до 50 років на підставі наданих ним ОСОБА_5 та правил надання банківських послуг, суд оцінює критично, оскільки, як вказано вище, позивачем в судовому засіданні не доведено, що відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами.

Також, суд не приймає у якості допустимих доказів по справі на підтвердження факту пролонгації укладеного між сторонами 02.08.2006 р. договору, довідку про отримання відповідачем двох карток (а.с. 124) та фотозображення ОСОБА_4 з карткою (а.с. 218), оскільки фотозображення не містить будь-якої доказової інформації по справі, так як з нього не зрозуміло яку саме картку та коли отримував відповідач, факт отримання зазначених у довідці кредитних карток з вказаною метою відповідач заперечує, а вказана довідка видана одноособово представником позивача і зазначена в ній інформація не підтверджується будь-якими обєктивними даними, зокрема відповідними заявами, копіями угод тощо.

При таких обставинах, суд вважає необхідним застосувати до спірних правовідносин загальний трирічний строк позовної давності та відмовити у позові в звязку із спливом позовної давності у спорі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп. слід покласти на позивача.

На підставі ст.ст. 256, 257, 267, 525, 526, 554, 610, 611, 612, 615, 625, 651, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 263- 265, 268, 279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення складено 19 листопада 2018 року.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_7