Справа № 352/479/18
Провадження № 2/352/611/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 22.03.2018 р. звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, відділу у Тисменицькому районі ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області про скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Просив скасувати реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,06 га з кадастровим номером :01:005:0421, яка належить відповідачу ОСОБА_2

Ухвалою суду від 02.05.2018 р. у підготовчому засіданні проведено заміну первісного відповідача, яким є відділ у Тисменицькому районі ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області, належним відповідачем, яким є головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Заявлений позов ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що йому на праві власності належить будинковолодіння № 33 по вул. Андрусівка в с. Братківці Тисменицького району Івано-Франківської області. У 2016 р. він замовив виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі меж присадибної земельної ділянки за цією ж адресою площею 0,1588 га. Оскільки суміжний землекористувач відповідач ОСОБА_2 не погоджував йому межі земельної ділянки, межі погоджені на підставі акту земельної комісії від 04.10.2016 р., затвердженого рішенням Братковецької сільської ради № 84 від 03.11.2016 р., земельна ділянка приватизована позивачем без погодження суміжного землекористувача ОСОБА_2 Рішенням державного кадастрового реєстратора від 27.06.2017 р. позивачу відмовлено у внесенні відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, оскільки суміжна земельна ділянка відповідача ОСОБА_2 частково (на 6,2893 %) накладається на його земельну ділянку. Про наявність помилки у ДЗК, допущеної під час реєстрації суміжної земельної ділянки відповідача з кадастровим номером :01:005:0421, ОСОБА_2 було повідомлено Братковецькою сільською радою і запропоновано виправити дану помилку у добровільному порядку. Однак, останній не бажає добровільно виправити допущену помилку, що унеможливлює завершення позивачем приватизації земельної ділянки. У звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Позивач ОСОБА_4 02.10.2018 р. подав суду заяву про відмову від позову, яку він та його представник адвокат ОСОБА_1 підтримали у підготовчому засіданні. Сторона позивача просила суд прийняти його відмову від позову та закрити провадження у справі. Оскільки відповідач ОСОБА_2 після звернення до суду з даним позовом добровільно вніс зміни до Державного земельного кадастру щодо реєстрації належної йому суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0421, позивач зареєстрував свою земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0459 у ДЗК та зареєстрував право власності на цю земельну ділянку. З огляду на те, що відповідач добровільно задоволив його позов, наявні підстави згідно ч.3 ст.142 ЦПК для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., що підтверджені належними письмовими доказами.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовчому засіданні не заперечував щодо закриття провадження у справі, при цьому просив відмовити у стягненні з нього понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Представник відповідача ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області у підготовчому засіданні просила закрити провадження у справі у звязку з відсутністю предмету спору та відхилити клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача ОСОБА_2, до якого не було заявлено жодних позовних вимог.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про прийняття відмови позивача від позову та закриття у звязку з цим провадження у даній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

З огляду на викладене відмову позивача від позову слід прийняти та на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України провадження у справі закрити.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Судом встановлено, що позивач звернувся з даним позовом до суду, оскільки помилка, допущена під час реєстрації у Державному земельному кадастрі суміжної земельної ділянки відповідача ОСОБА_2, призвела до того, що земельна ділянка останнього частково наклалась на земельну ділянку позивача, що унеможливлювало завершення позивачем приватизації земельної ділянки. Про наявність вказаної помилки ОСОБА_2 повідомлено Братковецькою сільською радою ще у 2016 р. і запропоновано виправити дану помилку у добровільному порядку, що підтверджується актом земельної комісії від 31.03.2016 р., затвердженим рішенням Братковецької сільської ради № 51 від 20.05.2016 р. (а.с.27-28), чого відповідач не зробив.

Лише після звернення позивача до суду за заявою ОСОБА_2 10.07.2018 р. внесено зміни до Державного земельного кадастру, а саме до кадастрового плану належної йому на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0421, державна реєстрація якої проведена у ДЗК 17.07.2015 р., у результаті яких було усунено накладення суміжних земельних ділянок сторін, що дозволило позивачу 13.09.2018 р. зареєструвати свою земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0459 у Державному земельному кадастрі та 20.09.2018 р. зареєструвати право власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вказані обставини підтверджуються наданими сторонами письмовими доказами, а саме витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку відповідача, складовою частиною якого є кадастровий план земельної ділянки із внесеними 10.07.2018 р. змінами (а.с.84-85), та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивача за земельну ділянку (а.с.92).

Незважаючи на те, що у даному випадку не можна буквально стверджувати, що позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд з урахуванням викладених обставин вважає, що з відповідача слід стягнути у користь позивача частину понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджені належними письмовими доказами (а.с.79-82), а саме 2000 грн. із заявлених до стягнення 5000 грн.

На підставі наведеного, відповідно до ст.206 ЦПК України, керуючись ст. 142 ч.3, 255 ч.1 п.4, 260-261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Прийняти відмову позивача ОСОБА_4 від позову до ОСОБА_2, головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі у звязку з відмовою позивача від позову та прийняттям цієї відмови судом.

Стягнути з ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, у користь ОСОБА_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, 2000 (дві тисячі) грн. понесених судових витрат.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.М.Хоминець

Повна ухвала складена 03.12.2018 р.