Провадження № 2/161/429/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

з участю відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача - Жуковського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинського до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого житлового приміщення, -

в с т а н о в и в :

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський звернувся в суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого житлового приміщення.

Свій позов мотивує тим, що на балансі квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський знаходиться гуртожиток, що розташований в АДРЕСА_1 . 19.12.1995 року ОСОБА_2 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 отримав ордер № 97 на житлове приміщення у гуртожитку по АДРЕСА_2 на склад сім`ї з чотирьох осіб, а саме: ОСОБА_2 наймач, ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) дружина, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - дочки. На даний час в гуртожитку прописана ОСОБА_1 , колишня дружина ОСОБА_2 .

Вважають, що колишня дружина відповідно до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 737 від 30.11.2011 року, не має права проживати у даному гуртожитку та підлягає виселенню із службового житлового приміщення, як колишній член сім`ї військовослужбовця, які проживають в ньому після розірвання шлюбу без надання іншого житлового приміщення.

Просить суд позов задовольнити, виселити ОСОБА_1 з гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення.

В судове засідання представник позивача не з`явився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши думку відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Між сторонами існує житловий спір.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Аналогічне положення містить і частина 4 статті 9 ЖК України.

Так, діючим ЦПК передбачено, що обов`язок доказування та подання доказів лежить на сторонах по справі (с. 81 ЦПК України).

При цьому, ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач заявив вимоги про виселення ОСОБА_1 з гуртожитку у АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення. Для вирішення даного спору суду слід було надати докази щодо правового статусу займаного відповідачкою приміщення, тобто, чи дане приміщення є гуртожитком. На виконання такої вимоги суду щодо надання відповідних доказів, позивач надав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який датований 29.08.2017 року на об`єкт нерухомого майна, а саме гуртожиток «А-5» в АДРЕСА_1 , в той час, коли відповідач мешкає за адресою АДРЕСА_2 . Надаючи суду такі докази позивач просив суд слухати справу у його відсутності.
Заявляючи вимоги про виселення ОСОБА_1 з приміщення гуртожитку кімнати АДРЕСА_3 позивач не врахував ту обставину, що вона вселилася в дане приміщення у 1992 році на підставі рішення житлово - побутової комісії гарнізону, а не у 1995 році, коли додатково видавалися ордери, тим самим підтверджуючи рішення комісії.
Згідно даних військового квитка № НОМЕР_2 від 19.04.1992 року ОСОБА_3 проходила службу у військовій частині НОМЕР_3 з 20.04.1992 року по 15.09. 1995 року та звільнена в запас з військової служби за ст. 188 п. «і»(по скороченню штатів).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Ці ж норми передбачені і в п. 5.10 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.
Не можуть бути виселені з гуртожитку без надання іншого житла особи, зазначені в ст.125 ЖК України та п.5.12 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, а саме: інваліди війни та інваліди-військовослужбовці, які стали інвалідами внаслідок виконання обов`язків військової служби, особи, які пропрацювали у військовій частині на підставах трудового договору не менше, як десять років, особи, звільнені за скороченням чисельності чи штату працівників, пенсіонери по старості, одинокі особи з неповнолітніми дітьми, які проживають разом із ними, інші деякі категорії громадян.
Тобто, згідно ст. 132 ЖК України при звільненні особи по скороченню штатів вона може бути виселена лише з наданням іншого житлового приміщення.
Так як позивач не зазначив іншого житлового приміщення, куди необхідно виселити відповідача, то його вимоги не можуть бути задоволені.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 132 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинського до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого житлового приміщення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текс рішення виготовлено 28.11.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська