Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 445/490/15-ц

провадження № 61-15012св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

за зустрічним позовом:

позивач - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа - Золочівська міська рада Львівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Львівської області від 13 грудня 2016 року у складі суддів: Шумської Н. Л., Струс Н. Л., Шандри М. М.,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, у якому просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що належить їй на праві приватної власності, шляхом зобов'язання відповідача провести демонтаж частини навісу по

всій довжині суміжної межі земельних ділянок на відстані не менше 1 метра відповідно до вимог будівельних норм і правил.

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернулася з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4, у якій просила зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що належить їй на праві приватної власності, шляхом облаштування покрівлі літньої кухні з шиферних листів належною системою водовідведення, щоб вона не виступала на спільну межу.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 14 липня 2016 року у складі судді Сивак В. М. у задоволенні позову ОСОБА_4 та зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позивачами факту створення перешкод у користуванні належними їм земельними ділянками.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 13 грудня 2016 року рішення Золочівського районного суду Львівської області від 14 липня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог. Усунуто перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4, зобов'язано ОСОБА_6 демонтувати частину навісу по довжині межі земельної ділянки, забезпечивши відстань від межі 1 метр до виступаючих конструкцій навісу будинку АДРЕСА_3 у м. Золочів Львівської області.

Рішення апеляційного суду мотивовано наявністю порушення відповідачем меж земельної ділянки позивача, оскільки край навісу приєднаного до будинку відповідача побудований на відстані 10 см від межі земельної ділянки позивача, що є порушенням Закону України «Про планування і забудову територій», пункту 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень».

У січні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Львівської області від 13 грудня 2016 року, в якій просить його скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції. Касаційна скарга

мотивована тим, що оскаржуване рішення апеляційного суду є незаконним та необгрунтованим, оскільки ухвалене з неправильним

застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі, витребувано з Золочівського районного суду Львівської області зазначену справу та зупинено виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 13 грудня 2016 року до закінчення касаційного провадження.

28 березня 2017 року від ОСОБА_4 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли письмові пояснення, які мотивовані тим, що рішення апеляційного суду Львівської області від 13 грудня 2016 року є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

25 березня 2017 року зазначена справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2017 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23 березня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Предметом касаційного оскарження є рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В іншій частині рішення не оскаржується, а тому не переглядається в касаційному порядку.

Перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_5 та матеріали справи, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що на підставі свідоцтва про право власності від 28 січня 2014 року ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,0662 га кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована по вул. АДРЕСА_2 у м. Золочів Львівської області, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

ОСОБА_5 згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником земельної ділянки площею 0,0311 га кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_1 Львівської області, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Земельні ділянки позивача та відповідача мають спільну межу.

Актом комісії Золочівської міської ради Львівської області від 22 квітня 2015 року встановлено, що навіс від будинку відповідача побудований на відстані менше ніж 10 см від межі земельної ділянки позивача.

Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом у тому числі визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, застосування інших, передбачених законом способів.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_4 посилалась на те, що конструкція навісу до будинку побудована відповідачем без дотримання будівельних норм, що передбачені РСН 341-86 від 01 січня 1987 року та пункту 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8, виходив із того, що побудована відповідачем конструкція навісу до будинку на відстані менше ніж 10 см від межі земельної ділянки позивача не відповідає вимогам пункту 3.25 Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та порушує права позивача, а тому частина вказаного навісу по довжині межі земельних ділянок підлягає демонтажу на відстань від межі 1 м до виступаючої конструкції навісу будинку.

Обставини, на які посилалась позивач, підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до пункту 3.25 Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менше 1,0 м.

За таких обставин, висновок апеляційного суду прозадоволення позовних вимог в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення відповідачем меж земельної ділянки на відстань 1 м є законним та обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права, що виходить за межі компетенції касаційного суду.

Інші доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 13 грудня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило