Справа № 317/2700/18
Провадження № 2/317/1149/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2018 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Яркіної С.В.,
за участю секретаря судового засідання Ігнатченко Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Біленьківська сільська рада Запорізького району Запорізької області про позбавлення права користування житловим приміщенням,
У серпні 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Біленьківська сільська рада Запорізького району Запорізької області про позбавлення права користування житловим приміщенням.
У позові ОСОБА_1 зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2001, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованого за № 1271, позивачу ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1.
У зазначеній квартирі наразі зареєстрований відповідач - колишній власник квартири, який звільнив квартиру після її продажу та виїхав до іншого місця проживання. Факт реєстрації відповідача в належній позивачу квартирі чинить останньому перешкоди в користуванні своєю власністю.
З огляду на вищевикладене позивач, посилаючись на ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, зазначає, що реєстрація відповідача у належній йому квартирі, порушує право власності останнього, заважає вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, у звязку з чим просив суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 4 в будинку № 1 по вул. Центральна в с. Новосергіївка, Запорізького району Запорізької області.
У судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Надав до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності, без фіксування процесу технічними засобами. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до суду не зявився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомив.Відзив, у передбачений ухвалою суду від 30.08.2018 строк, суду не надав.
До суду повернувся конверт від 13.09.2018, надісланий ОСОБА_2, з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення - помер». Однак, згідно з відповіддю Запорізького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 09.10.2018 № 2685/17.19-04-32 на запит суду, по архіву відділу не виявлено паперовий носій актового запису про смерть відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 Крім того, згідно з відповіддю Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 07.11.2018 № 2906/14.20-21, на запит суду, актового запису про смерть ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, по Новокаховській міській раді Херсонської області не виявлено.
Відтак, в матеріалах справи відсутні достовірні відомості щодо факту смерті відповідача.
Представник третьої особи Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду не зявився. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Раніше надав до суду пояснення, де зазначив, що відповідно до відомостей картки прописки (Форми А) Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Відомості про місце проживання ОСОБА_2 відсутні. Крім того, Біленьківська сільська рада просить розглянути справу без їх участі.
На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 14.06.2001, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованого за № 1271, позивач ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 5).
Реєстрація права власності позивача на вказану квартиру підтверджується реєстраційним написом на правовстановлювальному документі, записаний у реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 15 05 липня 2001 року Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації (а.с. 5 зворотня сторона).
Відповідно до довідки № 862/15-12 від 10.07.2018, виданої Виконавчим комітетом Біленківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 дійсно зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, і має слідуючий склад сімї: дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).
Згідно з ОСОБА_4 від 11.07.2018, комісією в складі сільського депутата ОСОБА_5 та сусідів ОСОБА_6, ОСОБА_4 встановлено, шо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає за вищевказаною адресою (а.с. 6).
Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Разом з цим, згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Беручи до уваги те, що позивач є власником квартири АДРЕСА_3, а відповідач, у звязку з припиненням права власності на спірну квартиру, втратив право користування нею, у добровільному порядку відповідач не знявся з реєстрації в належній позивачу квартирі, тим самим порушуючи конституційне право останнього, як власника даної квартири, на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, у суду є всі підставі для задоволення позовних вимог, відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про відшкодування судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України; ст. 72 ЖК УРСР, ст.ст. 11, 16, 316, 317, 319, 383, 391 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд -
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Яркіна