КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року місто Київ.

Справа 755/5002/14-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4113/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнко Ю.П. на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року ( у складі судді Катющенко В.П.) про відмову у прийнятті заяви представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про збільшення позовних вимог та повернення її заявнику

у цивільній справі за позовом АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та задоволення вимог кредитора, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до АТ «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_3 про захист прав споживача та визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії № 37-07-Ил/02 від 02 липня 2007 року, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа : ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

Таким чином, дана справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

У лютому 2014 року позивач звернувся досуду з первісним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та задоволення вимог кредитора.

02 серпня 2018 року позивач за первісним позовом АТ «БАНК «Фінанси та Кредит» подав до Дніпровського районного суду м. Києва заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд: стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3на користь АТ «БАНК «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 37-07-Ил/202 від 02 липня 2007 року в сумі 735 945,84 дол. США (що за курсом НБУ становить 19 354 830,25 гривень) та 37 889 791,20 гривень, з яких: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 268 266,93 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 04 липня 2018 року 1 долар США/26,299259 гривень) 7 055 221,47 гривень, сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 105 463, 66 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 04 липня 2018 року 1 долар США/26,299259 гривень) 2 773 616, 11 гривень, сума строкової заборгованості по відсоткам - 4 765,07 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 04 липня 2018 року 1 долар США/26,299259 гривень) 125 317,81 гривень, сума простроченої заборгованості по відсоткам - 357 450,18 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 04 липня 2018 року 1 долар США/26,299259 гривень) 9 400 674,86 гривень, пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам - 37 889 791,20 гривень; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь АТ «БАНК «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 37-07-Ил/202 від 02 липня 2007 року в сумі 735 945,84 дол. США (що за курсом НБУ становить 19 354 830,25 гривень) та 37 889 791,20 гривень, з яких: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 268 266,93 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 04 липня 2018 року 1 долар США/26,299259 гривень) 7 055 221,47 гривень, сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 105 463, 66 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 04 липня 2018 року 1 долар США/26,299259 гривень) 2 773 616, 11 гривень, сума строкової заборгованості по відсоткам - 4 765,07 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 04 липня 2018 року 1 долар США/26,299259 гривень) 125 317,81 гривень, сума простроченої заборгованості по відсоткам - 357 450,18 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 04 липня 2018 року 1 долар США/26,299259 гривень) 9 400 674,86 гривень, пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам - 37 889 791,20 гривень.

В підготовчому судовому засіданні 05 вересня 2018 року представник АТ «БАНК «Фінанси та Кредит» подану заяву підтримав у повному обсязі, просив прийняти заяву про збільшення позовних вимог. Також зазначив, що оскільки при звернені до суду з первісним позовом, позивач сплатив максимальну суму судового збору, то в даному випадку позивач не зобов'язаний сплачувати судовий збір.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти прийняття заяви про збільшення позовних вимог посилаючись на те, що останню не отримував.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року відмолено в прийнятті заяви представника ПАТ «БАНК «Фінанси та Кредит» БелінськогоВ.А. про збільшення позовних вимог та повернуто заявнику.

Не погодившись з такою ухвалою суду, 02 жовтня 2018 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнко Ю.П. подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, а заяву про збільшення позовних вимог прийняти до провадження.

В апеляційній скарзі представник позивача за первісним позовом посилався на те, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 236 ЦПК України, призводить до зменшення активів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та неможливості виконання функцій з відшкодування гарантованих сум вкладникам, а також додаткових витрат з державного бюджету в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Заявник зазначив, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо зміни підстав та предмету позову, оскільки банком лише збільшено позовні вимоги.Також зазначив, що оскільки при зверненні до суду з первісним позовом, позивач сплатив максимальну суму судового збору, то в даному випадку позивач не зобов'язаний сплачувати судовий збір.

Вказав на те, що Законом України «Про судовий збір» у редакції, яка діяла на час подання до суду первинного позову було встановлено граничний розмір судового збору за вимогами майнового характеру (про стягнення грошових коштів) на рівні 3654,00 грн., однак 03.07.2018 р. вступила в дію нова редакція Закону України «Про судовий збір», за якою граничний розмір збору за вимогами майнового характеру було збільшено до 616 700,00 грн.

Також посилався на те, що згідно положень діючого законодавства України закон, який встановлює нові обов 'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної діїчасі, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність доплати судового збору за заявою банку про збільшення позовних вимог.

Відзив до апеляційного суду не надходив.

Відповідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи заяву про збільшення позовних вимог, районний суд виходив з того, що подана позивачем 02 серпня 2018 року заява про збільшення позовних вимог, є заявою про зміну предмету позову та одночасно заявою про збільшення розміру позовних вимог, що не суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства, а тому остання може бути прийнята судом в межах розгляд даної цивільної справи, оскільки позивачем у поданій заяві не змінювались підстави позову. В той же час, звертаючись до суду із заявою про збільшення позовних вимог, позивачем не було сплачено судовий збір за збільшеними позовними вимогами, що є підставою для відмови в прийняття такої заяви, оскільки за вимог ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», недоплачену суму судового збору у разі збільшення позовних вимог слід було сплатити до звернення до суду з такою заявою, а Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено залишення без руху заяви про збільшення позовних вимог.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги відповідача апеляційний суд виходить з наступного.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач сплатив максимальну суму судового збору, тому в даному випадку позивач не зобов'язаний сплачувати судовий збір,оскільки згідно положень діючого законодавства України закон, який встановлює нові обов 'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність доплати судового збору за заявою банку про збільшення позовних вимог, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Пунктом 1 ч.1 ст. 3 цього ж Закону визначено, що судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 1 ст. 4 цього Закону визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, судовий збір справляється у розмірі - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 та 2 ст. 6 цього ж Закону визначено, що за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. У разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред'явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розміри ставок судового збору визначаються з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна позовна заява, інша заява і скарга подані до суду. Це стосується, зокрема, і випадків, коли заява про забезпечення позову або доказів, апеляційна чи касаційна скарга подаються пізніше. При цьому ставки судового збору також визначаються розміром мінімальної заробітної плати, встановленої у році, коли позовну заяву, іншу заяву і скаргу було подано до суду.

Пунктом 18 цієї ж постанови визначено, що у разі якщо позивач на підставі частини другої статті 31 ЦПК збільшив розмір позовних вимог, заявив нові вимоги або до початку розгляду справи по суті змінив предмет або підставу позову, у зв'язку з чим збільшилась ціна позову, він відповідно до абзацу другого частини другої статті 6 Закону № 3674-VI, частини третьої статті 80 ЦПК повинен сплатити до звернення до суду з відповідною заявою несплачену суму судового збору, розмір якого має відповідати ставкам, встановленим пунктом 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

Як вбачається з матеріалів справи, та вірно зазначено скаржником в апеляційній скарзі, Законом України «Про судовий збір» у редакції, яка діяла на час подання до суду первинного позову було встановлено граничний розмір судового збору за вимогами майнового характеру (про стягнення грошових коштів) на рівні 3654,00 грн., однак 03.07.2018 р. вступила в дію нова редакція Закону України «Про судовий збір», за якою граничний розмір збору за вимогами майнового характеру відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено для юридичних осіб 350 розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб, який в 2018 році становить 1762,00 грн., тобто граничний розмір збільшено до 616 700,00 грн. Заяву про збільшення позовних вимог позивач подав після набрання чинності цією нормою, а тому зобов'язаний сплачувати судовий збір за ставками, яків вже діяли на час подачі заяви про збільшення позовних вимог.

Таким чином, позивачу за первісним позовом необхідно було сплатити різницю між сплаченим судовим збором при подачі позовної заяви та граничним розміром судового збору, що визначений законодавством на дату подання заяви про збільшення позовних вимог, тобто 613046,00 грн.

Викладені в апеляційній скарзі аргументи позивача про те, що оскаржувана ухвала не відповідає ст. 236 ЦПК України, а також що суд першої інстанції відмовив в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог через те, що дійшов невірного висновку щодо зміни підстав та предмету позову не відповідає обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала призводить до зменшення активів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та неможливості виконання функцій з відшкодування гарантованих сум вкладникам, а також додаткових витрат з державного бюджету в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, судом відхиляються, оскільки ці доводи жодним чином не впливають на правильність оскаржуваного рішення. Позивач одночасно з подачею заяви про збільшення позовних вимог, не позбавлений був права подати заяву про звільнення, чи відстрочку сплати судового збору , враховуючи його майновий стан.

Інших доводів, щодо неправильності оскаржуваного рішення, апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду щодо наявності правових підстав для відмови в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог та повернення її заявнику відповідають обставинам справи, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 375, 381-384,389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнко Ю.П. на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року про відмову у прийнятті заяви представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про збільшення позовних вимог та повернення її заявнику залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року про відмову у прийнятті заяви представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про збільшення позовних вимог та повернення її заявнику залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова складена 28 листопада 2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді: Рубан С.М.

Іванченко М.М.