У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2018 Справа №607/133/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

Головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Буцик О.П.

представника відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа - державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_1, у якій просить: визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_1 щодо відмови від винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №52516584 та визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_1 щодо не направлення боржнику постанови державного виконавця про арешт майна боржника (рахунків в банках) від 22.01.2018 року.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 вказує на те, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває виконавче провадження №52516584 з виконання заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.05.2013 року про стягнення суми боргу з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «НАДРА». Під час оскарження заочного рішення суду, боржником направлялась заява про зупинення виконавчого провадження в зв'язку з відкриттям апеляційного провадження. Не зважаючи на це та всупереч положенням ст.38 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. Доказом чого слугує роздруківка інформації про виконавче провадження з автоматизованої системи виконавчого провадження від 24.05.2018 року. 05 квітня 2018 року апеляційним судом Тернопільської області винесено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13.05.2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким всю суму заборгованості стягнув виключно з ОСОБА_2 Тобто, апеляційним судом Тернопільської області фактично було винесено нове рішення, а відтак змінено дату набрання чинності рішенням суду та суть рішення суду. Вважає, що всупереч вимогам чинного законодавства державний виконавець 24.05.2018 року відмовився винести постанову про закінчення виконавчого провадження №52516584, посилаючись на те, що фактично рішення суду не було змінено в частині стягнення з боржника ОСОБА_2. Вважає дії державного виконавця неправомірними та такими, що порушують його законні права.

05 липня 2018 року представником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області подано відзив на скаргу, в якому вказано про те, що висновок скаржника в частині порушення державним виконавцем норм ч.1 ст.28, та ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», по виконанню виконавчого листа виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 23.02.2016 р. у справі №607/133/15-ц вважає безпідставним. Скаржник 02.11.2017 р. надав письмові пояснення про причини невиконання рішення суду та з матеріалами справи ознайомився, фотокопії отримав, що підтверджується відповідним записом у матеріалах виконавчого провадження та його особистим підписом. Державним виконавцем 24.04.2018 р. надіслано скаржнику ОСОБА_2 відповідь щодо неможливості зупинення виконавчого провадження згідно з ч.1 ст. 38 Закону, так як Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № № "2147-VIII внесено зміни до ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: у частині першій слова "Виконавчий документ, прийнятий виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав" замінити словами "Виконавче провадження зупиняється виконавцем"; у частині другій слова "Про повернення виконавчого документа" замінити словами "Про зупинення виконавчого провадження". Стверджує, що державним виконавцем виконавчі дії проведені у відповідності до вимог закону, що регулюють виконавче провадження, а вимоги скаржника не можуть підлягати задоволенню.

Скаржник ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи. Подав відповідь на відзив у якому зазначив, що державним виконавцем не направлялось жодних документів за адресою його реєстрації: м. Бучач вул. Квітнева, 4. ОСОБА_2 не мав у власності або користуванні нерухомість, розташованою за адресою АДРЕСА_1. У державного виконавця наявні права витребування копій правовстановлюючих документів на об'єкти власності Боржника. Будь-яких документів підтверджуючих право власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на об'єкт нерухомості розташований за адресою АДРЕСА_2. не існує. Твердження представника ДВС щодо неможливості зупинення виконавчого провадження згідно з ч.1 ст.38 Закону, так як державним підприємством «НАІС» не проведено оновлення програмного забезпечення автоматизованої системи виконавчого провадження», не відповідає дійсності, оскільки державний виконавець не надсилав даної відповіді за адресою боржника, жодною статтею Закону «Про виконавче провадження» не передбачено права державного виконавця не виносити постанову про зупинення виконавчого провадження або будь-яку іншу постанову через не оновлення програмного забезпечення.

Представник ПАТ «КБ «НАДРА» в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи у відсутності представника не подав, проте судом вживалися заходи для сповіщення останнього про дату та час розгляду справи.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_1 в судовому засіданні просить суд в задоволенні скарги відмовити, підтримав доводи, наведені в відзиві на скаргу на дії ДВС.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази суд встановив.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну з основних засад судочинства - обовязковість виконання рішень суду.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває виконавче провадження №52516584 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 23.02.2016 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі №607/133/15-ц, про стягнення солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Відділення ПАТ КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління заборгованість за кредитним договором №911/2008-Ф від 24 березня 2008 року в сумі 215 806,12 дол. США, що еквівалентно 4 453 711,75 грн. 75 коп., а також 3 654 грн. 00 коп. судового збору, відносно боржника ОСОБА_2

04.10.2016 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої надіслано сторонам.

04.10.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, та оголошення заборони на його відчуження.

Як вбачається із доказів наданих державним виконавцем до поданого відзиву, зазначену постанову на адресу боржника ОСОБА_2 надіслано 05.10.2016 року, що підтверджено квитанцією про її відправлення від 05.10.2016 року.

Згідно повідомлення ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» від 30.11.2016 р., №740/07-2, №931/07-2 від 07.08.2017, №09/07-2 від 03.01.2018, за боржником ОСОБА_2 зареєстровано квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1, та квартиру АДРЕСА_3. в м. Тернополі.

Державним виконавцем з метою опису майна боржника 01.08.2017, 02.08.2017 (повторно) здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_4, та встановлено, що боржник ОСОБА_2 за вказаною адресою фактично не проживає звернути стягнення на майно, яке належить боржнику не виявилось можливим, про що складено відповідні акти.

02.08.2017 р. та 14.08.2017 р. ОСОБА_2 направлено рекомендованою кориспонденцією вимогу державного виконавця про виклик боржника, якою зобов'язано божника з'явитись у Відділ для надання пояснень про причини невиконання рішення суду.

18.08.2017 р. та 27.10.2017 р. державним виконавцем з метою опису майна боржника здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_5., проте, потрапити до квартири не виявилось можливим, про що складено відповідний акт. На адресу боржника зазначену у виконавчому документі, державним виконавцем.

На вимогу державного виконавця боржник прибув та надав письмові пояснення від 02.11.2017 про причини не виконання рішення суду.

05.01.2018 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках в банках та належать ОСОБА_2

На адресу відділу 30.03.2018 р. надійшла заява №б/н від 30.03.2018 ОСОБА_2 щодо зупинення виконавчого провадження №52516584.

24.04.2018 р. державним виконавцем надіслано боржнику ОСОБА_2 відповідь щодо неможливості зупинення виконавчого провадження згідно з ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки Державним підприємством «НАІС» не проведено оновлення програмного забезпечення Автоматизованої системи виконавчого провадження.

02.05.2018 р. надійшла заява ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження №52516584, у звязку із скасуванням апеляційним судом Тернопільської області рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.02.2016 у справі №607/133/15-ц.

Із постанови апеляційного суду Тернопільської області від 05.04.2018 р. у справі №607/133/15-ц вбачається, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.05.2015 року, скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором та судових витрат, а також відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Комерційний банк "Надра" про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №911/2008-Ф від 24 березня 2008 року.

Згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 липня 2018 року, яка набрала законної сили, у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано виконавчий лист № 607/133/15-ц, виданий 23 лютого 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області таким, що не підлягає виконанню, в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Відділення ПАТ КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління заборгованості за кредитним договором № 911/2008-Ф від 24 березня 2008 року в сумі 215 806,12 дол. США, що еквівалентно 4 453 711,75 гривень, та 3 654 гривень судового збору.

Постановою державного виконавця від 18 травня 2018 року виконавче провадження №51568965 стосовно боржника ОСОБА_3 щодо стягнення боргу за кредитним договором №911/2008-Ф від 24 березня 2008 року закінчене на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у звязку із скасуванням апеляційним судом Тернопільської області рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.02.2016 у справі №607/133/15-ц в частині солідарного стягнення із ОСОБА_3 суми боргу.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» наведено перелік підстав, за яких виконавче провадження підлягає закінченню:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

8) визнання боржника банкрутом;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непредявлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у звязку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Згідно ч.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у документі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги скаржника в частині визнання неправомірними дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_1 щодо відмови ОСОБА_2 у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №52516584, не підлягають до задоволення, оскільки станом на момент його звернення, тобто на 02 травня 2018 року, у державного виконавця не було підстав, передбачених ст..39 Закону України «Про виконавче провадження» для його закінчення. Крім цього, суд вважає, що вимоги скаржника щодо визнання дій неправомірними вказаного державного виконавця щодо не направлення боржнику постанови державного виконавця про арешт майна боржника (рахунків в банках) від 22.01.2018 року підлягають до задоволення, оскільки державним виконавцем в силу вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» зазначена постанова повинна бути надіслана боржнику простою кореспонденцією, проте доказів, які б підтверджували таке надіслання державним виконавцем, суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2, заінтересована особа - державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області щодо не надіслання ОСОБА_5 постанови про арешт коштів боржника від 05 січня 2018 року у виконавчому провадженні №52516584 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Тернопільським міськрайонним судом від 23 лютого 2016 року №607/133/15-ц.

Зобовязати державного виконавцявідділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області надіслати ОСОБА_5 постанову про арешт коштів боржника від 05 січня 2018 року у виконавчому провадженні №52516584 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Тернопільським міськрайонним судом від 23 лютого 2016 року №607/133/15ц.

У решті вимог скарги, відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяОСОБА_6