14.11.2018 Справа № 363/4046/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 4 000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Одночасно просила стягнути з ОСОБА_3 одноразово на її користь половину понесених нею додаткових витрат на лікування дитини, в розмірі 1647 грн. та 80 коп. Також, просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь додаткові витрати на лікування дитини, у розмірі 1 000 грн. щомісячно.

Зазначені позовні вимоги позивачка підтримала в повному обсязі й наполягала на їх задоволенні з викладених в позові підстав. Ствердила, що відповідач працює і може надавати матеріальну допомогу. Зазначила, що син проживає з нею.

Позивачка також зазначала, що відповідно до висновків лікаря у їх спільного з відповідачем сина ОСОБА_5 діагностовано синдром гіперзбудливості, скриту ліворукість та порушення уваги.

За таких умов, відсутність своєчасного лікування може бути фактором розвитку в подальшому стійких невротичних розладів у їх спільного з відповідачем сина ОСОБА_5

З викладених вище обставин позивачка вимушена самостійно нести додаткові витрати. Лише з витрат на придбання ліків, чеки за придбання яких збереглися, позивачка витратила 3 295 грн. 60 коп.

Відповідач подав відзив на позовну заяву та в суді просив позов задовольнити частково. Зазначив, що працює приватним підприємцем і достатніх доходів для утримання сина в заявленому в позові розмірі немає. За 2017 рік задекларував обсяг доходу в розмірі 10 505 грн. 61 коп. За 2018 рік задекларував відсутність доходу. Погодився сплачувати аліменти в розмірі 800 грн. щомісяця.

У подальшому позивачка в суді подала обґрунтування судових витрат та просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, в розмірі 1 000 грн. за кожне судове засідання, в якому адвокат ОСОБА_2 прийняв участь, стягнути з відповідача в повному обсязі, у разі задоволення позову в повному обсязі. Одночасно до матеріалів справи позивачкою долучено копію угоди про надання їй правової допомоги від 09.01.2018 та квитанції до прибуткового касового ордера № 9 від 09.01.2018 року, № 10 від 07.05.2018 та № 27 від 08.10.2018 року про сплату грошових коштів на загальну суму 3 000 грн. відповідно до умов вказаної угоди.

Суд заслухавши сторони та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-БК № 348246 від 06 квітня 2013 року.

Малолітня дитина проживає разом із позивачкою, відповідач проживає окремо, за твердженням позивачки участі в утриманні дитини систематично і в необхідному обсязі не приймає, що змусило її звернутись до суду.

Відповідно до довідки № 10 від 08.05.2018 виданої ОСОБА_1 її син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідує ДНЗ № 263 Оболонського району міста Києва з 02.09.2015 року.

Згідно довідки Київського національного університету будівництва і архітектури від 08.05.2018 року № 05-52 позивачка працює у вказаному університеті на посаді старшого викладача кафедри містобудування.

Відповідно до довідки про доходи № 300 від 10.05.2018, загальна сума доходу позивачки, за період часу з листопада 2017 року по квітень 2018 року, до видачі склала 23 882 грн. 94 коп., щомісячна заробітна плата становить близько 4 000 грн.

Відповідач згідно декларацій платника єдиного податку фізичної особи підприємця, за здійснення підприємницької діяльності у 2017 році задекларував обсяг доходу в розмірі 10 505 грн. 61 коп., а у 2018 році задекларував відсутність доходу.

Згідно консультативного висновку лікаря-невролога ОСОБА_6 датованого 23.05.2017 року у ОСОБА_5 діагностовано синдром гіперзбудливості, скриту ліворукість та порушення уваги, внаслідок раннього органічного ураження ЦНС. Рекомендовано педагогічну корекцію, заняття з логопедом та лікування.

Також, відповідно до консультативного висновку лікаря-невролога ОСОБА_6 датованого 12.06.2017 року у ОСОБА_5 діагностовано синдром гіперзбудливості, скриту ліворукість та порушення уваги внаслідок раннього органічного ураження ЦНС. Рекомендовано консультацію логопеда, психолога та лікування.

Натомість відповідачем 31.03.2017 укладено з ПАТ «Держаний ощадний банк України» Договір № 32369208 на вклад «Мій депозит» на користь фізичної особи. Згідно вказаного договору відкрито вкладний (депозитний) рахунок на імя ОСОБА_5, на який в подальшому відповідачем вносились грошові кошти, що підтверджується наданими суду копіями вказаного договору, квитанцій та копією виписки по картці/рахунку 651699 за період часу з 17.09.2017 року по 17.03.2018.

04.05.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від імені позивачки передано відповідачеві заяву з пропозицією укладання договору про здійснення батьківських прав та обовязків щодо утримання спільної дитини.

У відповідь на вказану заяву відповідач 16.05.2017 року повідомив позивачці, що він ніколи не відмовлявся виконувати батьківські обовязки та просив надати реквізити рахунку для сплати на утримання спільної дитини ОСОБА_5

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як передбачено ч. 2 і 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Встановлено, що відповідач участь в утриманні свого сина приймає нерегулярно і не в достатньому обсязі.

Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, суд виходить зі змісту позовних вимог та враховує матеріальний стан позивачки, яка потребує матеріальної допомоги відповідача. В той же час відповідач добровільно сплачував позивачці кошти на утримання сина, близько 1 500 грн. щомісячно, хоча і нерегулярно.

При цьому суд враховує те, що відповідач є працездатним та займається підприємництвом, дані про погіршення стану здоровя якого в справі відсутні, а тому останній може забезпечити свою дитину в обсязі більшому від мінімального і рекомендованого розміру аліментів, який суд вважає необхідним визначити з урахуванням засад розумності та справедливості в розмірі 2 500 грн.

Тому суд вважає необхідним визначити аліменти в розмірі 2 500 (дві тисячі пятсот) грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 жовтня 2017 року до його повноліття, тобто до 12 лютого 2031 року і таким чином позовні вимоги задовольнити частково.

Згідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається вказаною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з винятковою хворобою дитини тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Позивачкою ОСОБА_1 в суді не доведено необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дитини.

З огляду на зміст діагностованого синдрому у дитини, а також наданих лікарем рекомендацій (педагогічна корекція, заняття з логопедом, консультації психолога, заняття спортом тощо), зазначені обставини суд не може визначити особливими (винятковими).

За таких умов, сам лише факт діагностування у ОСОБА_5 синдрому гіперзбудливості, скритої ліворукість та порушення уваги не можливо розцінювати як особливі обставини в розумінні ст. 185 СК України, що тягнуть за собою здійснення відповідачем додаткових витрат.

Відтак підстав для оплати відповідачем додаткових витрат згідно вимог вказаних норм Закону суд не вбачає, а тому в задоволення позову в цій частині відмовити.

Так, відповідно до ст. 137 ЦПК витрати повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача суд виходить з суми 3 000 грн., яка підтверджена квитанціями про оплату послуг адвоката відповідно до умов угоди про надання правової допомоги та з урахуванням вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК вбачає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 1 500 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути щомісячно на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1), аліменти в розмірі 2 500 (дві тисячі пятсот) грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 жовтня 2017 року до його повноліття, тобто до 12 лютого 2031 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_3 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 1 500 (одна тисяча пятсот) грн. пропорційно до задоволених вимог.

В решті позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2018 року.

Рішення може бути оскаржено позивачем а апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії СМ № 803450 виданий 07 грудня 2005 року Вишгородським РВ ГУМВС України в Київської області).

Відповідач: ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт серії АЮ № 090566 виданий 26 лютого 2009 року Луцьким МВ УМВС України у Волинській області).

Суддя