АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1822/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу ОСОБА_1 . Доповідач в апеляційній інстанції Василенко Л.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів :

головуючого Василенко Л.І.

суддів: Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2018 року (постановлену в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси 02 жовтня 2018 року під головуванням судді Марцішевської О.М.) у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення,:

в с т а н о в и в :

06 вересня 2018 року ОСОБА_2 , звернулась в суд із заявою, зацікавлені особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення юридичного факту загибелі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 19 січня 2015 року у м. Донецьк Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Свою заяву мотивувала тим, що вона 29 липня 1995 року одружилась з гр. України ОСОБА_4 , 1974 р.н.

22 серпня 2014 чоловік заявниці був мобілізований, з 22 серпня 2014 року проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , з 16 вересня 2014 року - у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 на посаді стрілець - номер обслуги аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти, військове звання - рядовий.

Згідно з наказом командування №39 від 08 листопада 2014 року з 15 листопада 2014 року по 19 січня 2015 року ОСОБА_4 брав участь у бойових діях в Донецькій області, що велись з метою захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що підтверджується довідкою військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 03 лютого 2015 року № 58.

19 січня 2015 року чоловік заявника ОСОБА_4 під час виконання бойового завдання в районі Донецького аеропорту загинув. Довідкою про причину смерті №68/Л від 21 січня 2015 року, лікарським свідоцтвом про смерть №68/Л від 21 січня 2015 року та свідоцтвом про смерть встановлено, що смерть ОСОБА_4 дійсно сталася у м. Донецьк Донецької області внаслідок проникаючого вогнепального поранення черева, внутрішньочеревної кровотечі та крововтрати внаслідок військових дій від вогнепальної та іншої зброї. Витягом із протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №589 від 23 лютого 2015 року встановлено, що поранення послужили причиною смерті ОСОБА_4 та пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. Згідно із витягом із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині), рядового ОСОБА_4 було виключено із списків особового складу військової частини Збройних Сил України у зв`язку зі смертю. Указом Президента України №311/2015 від 04 червня 2015 року ОСОБА_4 посмертно нагороджено орденом «За мужність» ІІІ ступеня. Наказом Міністерства оборони України від 10 червня 2015 року №399 ОСОБА_4 було нагороджено нагрудним знаком «За зразкову службу».

Вказувала, що саме в результаті збройної агресії та воєнного конфлікту, який був розпочатий Російською Федерацією, чоловік заявниці ОСОБА_4 отримав поранення 19 січня 2015 року. Встановлення юридичного факту поранення при виконанні обов`язку військової служби, яке сталось внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України буде породжувати юридичні наслідки у вигляді набуття чоловіком заявника статусу жертви міжнародного збройного конфлікту як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03 липня 1954 року.

Зазначала, що встановлення факту отримання поранення саме внаслідок військової агресії Російської Федерації можливе лише у судовому порядку, оскільки іншого порядку встановлення такого факту чинним законодавством не передбачено.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 вересня 2018 року відкрито провадження та призначено судове засідання на 02 жовтня 2018 року.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2018 року відкладено судове засідання на 28 листопада 2018 року о 09 год. 00 хв.

У відповідності до умов Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року направлено судове доручення до компетентного органу Російської Федерації щодо вручення Уряду Російської Федерації повідомлення про час та місце судового засідання.

Провадження у справі на час виконання судового доручення про надання правової допомоги зупинено. Зазначено, що ухвала суду в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку, в іншій частині ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала суду мотивована тим, що є необхідність направити судове доручення через Міністерство юстиції України для вручення компетентному органу Російської Федерації виклик (повідомлення) про день судового розгляду згідно умов Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифікованої із застереженнями Законом УкраїниN 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року.

Оскільки до вручення виклику до суду зацікавленій особі Російська Федерація в порядку виконання судового доручення про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави розгляд справи є об`єктивно неможливий, оскільки в іншому випадку буде порушений принцип відкритості судового розгляду, що є складовою частиною права на справедливий суд, тому суд прийшов до висновку про необхідність зупинення провадження у справі згідно п. 8 ч. 1 ст. 252 ЦПК України.

В апеляційній скарзі, поданій 17 жовтня 2018 року, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що зупиняючи провадження Соснівський районний суд м. Черкаси помилково вважав, що належне повідомлення про час та місце розгляду справи однієї із заінтересованих осіб у справі, іноземної держави Російської Федерації, можливе лише у порядку виконання судового доручення про надання правової допомоги компетентним органам іноземної держави.

Зазначає, що Російська Федерація в особі Посольства визначена у даній справі як заінтересована особа не виступає із вимогами як сторона чи третя особа у справі позовного провадження. Статтею 1 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, на яку посилається суд першої інстанції, визначені суб`єкти, які можуть брати участь у правовідносинах, врегульованих зазначеним міжнародним правовим актом. До таких суб`єктів належать громадяни та юридичні особи кожної із країн-учасниць, а також інші особи, що проживають на їх території. Російська Федерація є державою, тобто особливим суб`єктом права, тому по відношенню до неї положення зазначеної Конвенції не застосовуються, крім того представництво Російської Федерації є на території України, місце якого загальновідоме.

Вказує на те, що згідно чинного законодавства, а саме ч. 6 ст. 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, як спосіб виклику учасників справи у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності в нього електронної адреси або разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Вважає, що вказане нею свідчить про відсутність необхідності вчинення судом дій щодо направлення судового доручення через Міністерство юстиції України для вручення компетентному органу Російської Федерації копій процесуальних документів у даній справі, а відтак і незаконність оскаржуваної ухвали суду.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

06 вересня 2018 року ОСОБА_2 , звернулась в суд із заявою, зацікавлені особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення юридичного факту загибелі ОСОБА_4 при виконанні обов`язку військової служби 19 січня 2015 року у м. Донецьк Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

02 жовтня 2018 року Соснівським районним судом м. Черкаси було постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи, направлення судового доручення до компетентного органу Російської Федерації щодо вручення Уряду Російської Федерації повідомлення про час та місце судового засідання та зупинення провадження у справі на час виконання судового доручення (а.с. 62).

Враховуючи положення ст. 353 ЦПК України дана ухвала може бути оскаржена лише в частині зупинення провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 42 ЦПК України регламентовано склад учасників справи, зокрема, у справах окремого провадження учасниками справи є заявник, інші заінтересовані особи (ч. 3 ст. 42 ЦПК).

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Як вірно зазначено судом першої інстанції ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи (ч.1 ст.8 ЦПК України).

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вправі розглянути справу у відсутність учасника справи виключно за умов належного повідомлення останнього про час та місце розгляду справи.

Частиною 1 ст. 79 ЗУ «Про міжнародне приватне право» передбачено, що пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Вказана норма визначає імунітет від пред`явлення позову до іноземної держави та залучення її до участі у справі як третьої особи. Натомість, у даному випадку Російська Федерація бере участь як заінтересована особа у справі окремого провадження, а не виступає із вимогами як сторона чи третя особа у справі позовного провадження.

Незважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції правомірно врахував те, що необхідною передумовою справедливого судового розгляду, дотримання принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін є належне повідомлення про судовий процес учасників справи, в тому числі заінтересовану особу.

Згідно з частиною 1 ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 8 ч. 1 ст. 252 цього Кодексу, - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, суд першої інстанції, щоб не порушувати строки розгляду справи, правомірно зупинив провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, оскільки для виконання судового доручення може знадобитись значний час.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не вірно обраний спосіб повідомлення заінтересованої особи Російської Федерації шляхом направлення судового доручення, проте предметом апеляційного перегляду є питання доцільності зупинення провадження, яке суд зупинив відповідно до вимог діючого процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2018 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: О.В. Карпенко

Л.В. Нерушак