Справа № 219/4586/18
Провадження № 2/219/1785/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючої судді Чопик О.П.,

з участю: секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між сторонами укладено кредитний договір 17 жовтня 2012 року, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 3 700 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, стверджує, що відповідач належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 31 березня 2018 року становить 34 508,67 грн та включає в себе: 2 989,64 грн заборгованості за кредитом, 29 199,57 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, 200 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також 500 грн фіксованої частини штрафу та 1 619,46 грн процентної складової штрафу.

21 травня 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 липня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадженнята призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

5 листопада 2018 року проведено повторний автоматизований розподіл справи у звязку із закінченням терміну повноважень головуючого-судді та справа передана для розгляду судді Чопик О.П. Ухвалою судді від 6 листопада 2018 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання по справі.

23 серпня 2018 року представник відповідача подав відзив на позов (а.с.62-62а). Зазначив, що позивачем не надано доказів на обґрунтування підстави підняття в однобічному порядку процентної ставки з 30% річних. Визнає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2 989,64 грн, а також представив судові свій розрахунок заборгованості за період з 29 вересня 2013 року по 31 березня 2018 року, з якого випливає, що заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 4 072,52 грн. Звернув увагу суду на неправомірність нарахування за кредитним договором штрафних санкцій з огляду на положення ст.2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і сплив строку спеціальної позовної давності в частині позову про стягнення штрафних санкцій (пені тощо). Просить відмовити в задоволенні позову в частині нарахування заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів.

Представник позивача у відповіді на відзив, який надійшов до суду 20 вересня 2018 року (а.с.68-71), зазначив про безпідставність посилань представника позивача на відсутність належних доказів у підтвердження існування між сторонами договірних відносин, оскільки користування відповідачем кредитними коштами підтверджено випискою по картковому рахунку, а підвищення процентної ставки передбачено Умовами і правилами надання банківських послуг, які є невідємною частиною договору, до якого приєдналась відповідач шляхом підписання анкети-заяви. Стверджує, що підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що є суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зважаючи на це, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позову.

Відповідач та її представник у судове засідання не зявились. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності та врахувати відзив на позов.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 17 жовтня 2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2, як клієнтом, укладено договір шляхом заповнення анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.6). Згідно з вказаною анкетою-заявою, заявник згідна з тим, що ця заява разом з памяткою клієнта і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомлена та згідна з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови і правила надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua. Заявник зобовязується виконувати вимоги Умов і правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. На підставі заяви клієнтові оформлено дебетову картку.

Сторони підтверджують, що на підставі ОСОБА_3 банку, базова процентна ставка в місяць при укладенні договору складала 2,5 %.

Відповідно до ч. 1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи те, що ОСОБА_2, підписавши анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», підтвердила те, що вона ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку та згідна на те, що вони є складовою частиною укладеного між нею та банком договору, ОСОБА_2 зобовязана виконувати вказані Умови та правила надання банківських послуг, зокрема щодо сплати процентів.

Згідно з п.2.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перерозхід платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн. клієнт виплачує банку пеню, яка розраховується як сума базової процентної ставки за договором / 30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) та 50 грн. одноразово. Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом.

Крім того, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картами, відкритими у валюті USD) + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій (п.2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг).

У відповідності до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядок, встановлені договором.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Звернувшись із позовом, позивач просить, серед іншого, посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, стягнути з неї заборгованість за кредитом в сумі 2 989,64 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 29 199,57 гривень. З розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 30,00 % на рік, далі процентна ставка була змінена - 1 вересня 2014 року збільшена до 34,80% та 01 квітня 2015 року збільшена до 43,20%. Згідно з наказами банку від 18 серпня 2014 року №СП-2014-6915682 та від 18 лютого 2015 року №СП-2015-6552838 (а.с.75-79) такі розміри процентів встановлені за витратами, здійсненими з 1 вересня 2014 року та з 1 квітня 2015 року відповідно. Вказана зміна відбулась з метою підвищення ефективності карткового продукту та здійснена у загальному порядку для усіх кредитних коштів на картах, зокрема, «Універсальна», незалежно від держателів цих карт.

Представник позивача обґрунтовує правомірність збільшення процентної ставки вказаними наказами банку від 18 серпня 2014 року №СП-2014-6915682 та від 18 лютого 2015 року №СП-2015-6552838 (а.с.68-71).

Як на правомірність збільшення процентної стави представник позивача посилається на те, що отримання виписок про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахунках є обовязком позичальника, а заяв про дострокове розірвання договору відповідач не подавала, що свідчить про її згоду зі змінами ОСОБА_3. Крім того, на думку представника позивача, правомірність зміни умов договору підтверджується Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність особи.

Законом України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», який набрав чинності 10 січня 2009 року, ЦК України доповнено статтею 1056-1, у якій встановлено заборону банку збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку.

Кредитний договір між сторонами укладено 17 жовтня 2012 року, тобто після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 28 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав розяснення про те, що при підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Згідно з п.1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг банк має право проводити зміну ОСОБА_3, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Відповідно до п.1.1.2.3 Умов і правил надання банківських послуг до обовязків позичальника відносяться отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам.

За п.1.1.3.1.9 Умов і правил надання банківських послуг Банк зобовязаний не менш як раз на місяць у спосіб, визначений у Заяві (оголошення на сайті ОСОБА_3) надавати Держателю виписки про стан Картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по Картрахунках. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (Приват 24) надання виписок здійснюється через вказаний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Mobile-banking Банк здійснює можливість доступу до інформації про стан рахунку, шляхом використання функцій SMS-повідомлень.

Згідно з п.1.1.1.91 Умов і правил надання банківських послуг до ОСОБА_3 відноситься розмір винагороди за послуги ОСОБА_3. Згідно до п.1.1.1.17 Умов Винагорода ОСОБА_3 це сума зобовязань Держателя платіжної картки по сплаті встановлених ОСОБА_3, а саме: проценти за користування кредитом, в тому числі за користування Простроченим кредитом та Овердрафтом, інших комісій та штрафних санкцій (якщо такі будуть мати місце).

Відтак певний порядок зміни ОСОБА_3 передбачений Умовами і правилами надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами. Зясуванню підлягає те, чи свідчить цей порядок про наявність змінюваної процентної ставки у кредитному договорі.

Частинами 1, 3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Водночас, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (ч.4 ст.1056-1 ЦК України).

Незважаючи на надання кредитору та позичальнику права самостійно визначати спосіб та порядок збільшення кредитором змінюваної процентної ставки у кредитному договорі, певні гарантії, передбачені Законом ЦК України, повинні бути дотримані.

По-перше, кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка (речення 2 ч.4 ст.1056-1 ЦК України).

По-друге, у кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника (речення 3-5 ч.4 ст.1056-1 ЦК України).

По-третє, індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ч.5 ст.1056-1 ЦК України.

По-четверте, у разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч.6 ст.1056-1 ЦК України.

У кредитному договорі, укладеному між сторонами, який складається, зокрема, зі заяви від 17 жовтня 2012 року, Умов і правил надання банківських послуг, ОСОБА_3 банку не передбачено порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, який повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору; не визначено максимального розміру збільшення процентної ставки. Доказів протилежного позивачем не представлено. Крім того, позивачем не представлено суду доказів письмового повідомлення позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

Крім того, поняттю «базова процентна ставка» не надано визначення в Умовах і правилах надання банківських послуг та таке поняття не може розумітись як початкова процентна ставка, яка може змінюватись банком в односторонньому порядку, зважаючи на законодавче заборону.

Таким чином у суду відсутні підстави, ґрунтовані на законі, вважати, що між сторонами укладено кредитний договір із встановленням змінюваної процентної ставки.

Щодо дотримання порядку зміни фіксованої процентної ставки, то варто зазначити, що у абзаці 3 п.28 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

Оцінюючи порядок збільшення фіксованої процентної ставки, суд зазначає, що у абзаці 3 п.28 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», на який посилається позивач, при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

В укладеному між сторонами кредитному договорі не визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

Також суд зауважує, що представник відповідача стверджує, що позичальник на момент укладення договору розуміла, що процентна ставка за договором складає 2,5% на місяць. Представником позивача доказів одержання позичальником пропозиції банку збільшити фіксовану процентну ставку за кредитним договором від 17 жовтня 2012 року, її повне і безумовне прийняття (акцепт) суду не представлено.

Так, суду надано витяг з програмного забезпечення банку, з якого вбачається, що 15 березня 2015 року об 14.56 год. на номер телефону відповідача +15 відправлено повідомлення про встановлення процентної ставки на рівні 3,6% на місяць для витрат, здійснених з 1 квітня 2015 року (а.с.80); 15 серпня 2014 року об 15.06 год. на номер відповідача +15 відправлено повідомлення про встановлення процентної ставки на рівні 2,9% на місяць для витрат, здійснених з 1 вересня 2014 року (а.с.81). Однак відомості про отримання такої пропозиції позичальником відсутні.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено здійснення витрат за карткою відповідачем з 1 вересня 2014 року та з 1 квітня 2015 року. Поняття «витрати» не визначено в Умовах та правилах надання банківських послуг, тому суд виходить із тлумачення поняття «витрати» в Академічному тлумачному словнику української мови, як грошей, коштів, витрачених на що-небудь.

Таким чином, суд приходить до висновку, що збільшення фіксованої процентної ставки здійснено кредитором в односторонньому порядку.

Разом з тим встановлено, що позивач зобовязання за договором щодо надання кредитного ліміту виконав повністю. У свою чергу відповідач своїх зобовязань за договором належним чином не виконала, не здійснила погашення кредиту, не сплачує проценти за його користування.

Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором від 17 жовтня 2012 року (а.с.5), за період до 29 серпня 2014 року. Суд не приймає розрахунку, проведено представником відповідача (а.с.62а), оскільки суду не доведено за якою формулою такий проведений, з яких складових сформований, яким чином розприділялась оплата. Водночас суд зауважує, що представник відповідача визнає нарахування процентів за договором в розмірі 2,5 % на місяць (30% на рік).

Згідно з розрахунком представника позивача, станом на 31 серпня 2014 року розмір заборгованості за відсотками складає 124,44 грн (а.с.5).

Відтак, суд виходить з наступного розрахунку заборгованості за процентами за період з 1 вересня 2014 року (часу збільшення процентної ставки) до 31 березня 2018 року включно (дата, станом на яку предявлено позовні вимоги).

Процентна ставка складає 2,5% на місяць, тобто 30% на рік. З розрахунку 360 днів у році, що передбачено у договорі, щоденний процент становить 0,083%. Тому заборгованість за процентами за період з 1 вересня 2014 року (часу збільшення процентної ставки) до 31 березня 2018 року є добутком заборгованості за тілом кредиту, днів прострочення та 0, 083%.

Заборгованість за процентами за період з 1 вересня 2014 року (часу збільшення процентної ставки) до 8 вересня 2014 року (9 вересня відбулось поповнення карти на 200 грн) є добутком 3 328,95 грн. (заборгованість за тілом кредиту), 8 днів та 0, 083%, і становить 22,10 грн.

Заборгованість за процентами за період з 9 вересня 2014 року до 28 жовтня 2014 року (29 жовтня відбулось поповнення карти на 200 грн) є добутком 3244,91 грн. (заборгованість за тілом кредиту), 50 днів та 0, 083%, і становить 134, 66 грн.

Заборгованість за процентами за період з 29 жовтня 2014 року до 30 листопада 2014 року (1 грудня відбулось поповнення карти на 160 грн) є добутком 3132,18 грн (заборгованість за тілом кредиту), 33 дні та 0, 083%, і становить 85,79 грн.

Заборгованість за процентами за період з 1 грудня 2014 року до 25 січня 2015 року (26 січня відбулось поповнення карти на 150 грн) є добутком 3063,05 грн (заборгованість за тілом кредиту), 56 днів та 0, 083%, і становить 142,37 грн.

Заборгованість за процентами за період з 26 січня 2015 року до 31 березня 2018 року є добутком 2989,64 грн (заборгованість за тілом кредиту, яка не змінювалась), 1160 днів та 0, 083%, і становить 2 878,42 грн.

9 вересня 2014 року на погашення процентів за користування кредитом зараховано 115,96 грн, 29 жовтня 2014 року 87,27 грн, 1 грудня 2014 року 90,87 грн, 26 січня 2015 року 76,59 грн, 3 березня 2015 року 150 грн.

З огляду на викладене, заборгованість за процентами весь період користування кредитом дорівнює 2 867,09 грн ((124, 44 грн + 22,10 грн + 134,66 грн + 85,79 грн + 142,37 грн + 2 878,42 грн) 520,69 грн оплати).

Щодо нарахування штрафу, передбаченого цим договором, суд враховує те, що згідно з ст.2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. ОСОБА_3 та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року N 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» с.Никифорівка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

З копії паспорта громадянина України, виданого на імя ОСОБА_2 представленого нею при укладенні договору 17 жовтня 2012 року (а.с.32 на звороті), та з відомостей Соледарської міської ради Донецької області (а.с.51), вбачається, що ОСОБА_2 з 12 листопада 2008 року зареєстрована за адресою: Донецька область, Артемівський (Бахмутський) район, с.Никифорівка, вул.Комсомольська, 1/3.

Встановлено, що у розрахунку заборгованості в графі «сума комісії та пені», «сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)» зазначено розмір заборгованості, яка, зважаючи на спосіб нарахування, відображений у розрахунку, є пенею. До 14 квітня 2014 року нарахована сума пені складає 0,00 грн. Відтак пеня в розмірі 200 грн. та штраф (як фіксована, так і процентна складова) нараховані позивачем відповідачеві після 14 квітня 2014 року, тобто під час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково, оскільки відповідач належним чином не виконала зобовязання за договором від 17 жовтня 2012 року, укладеним з позивачем, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, яка включає в себе: 2 989, 64 грн заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 2 867, 09 грн, станом на 31 березня 2018 року.

У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу, пені та заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 26 332, 48 грн слід відмовити. Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати - сплачений судовий збір, пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст.5, 10, 13, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням ст.ст.526, 610, 611, 629, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року, суд

в и р і ш и в :

позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д; адреса для листування: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість в розмірі 5 856 (пять тисяч вісімсот пятдесят шість) грн 73 коп., яка складається з 2 989 (двох тисяч девятсот вісімдесяти девяти) грн 64 коп. заборгованості за кредитом, 2 867 (двох тисяч вісімсот шістдесяти семи) грн 09 коп. заборгованості за процентами за користуванням кредитом.

У задоволенні позовних вимог про стягнення пені, штрафу та заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 26 332, 48 грн відмовити

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д; адреса для листування: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, ) суму сплаченого судового збору в розмірі 299 (двісті девяносто девять) грн 54 коп. пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його нескасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду або через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відомості про учасників справи:

позивач акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, адреса для листування: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, ;

відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення складено в повному обсязі 29 листопада 2018 року

Головуюча О.П.Чопик