Справа № 314/4033/18
Провадження № 2/314/1523/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2018 року м. Вільнянськ

Справа № 314/4033/18;

провадження № 2/314/1523/2018;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1;

-відповідач ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування жилим приміщенням,

за участю: представника позивача ОСОБА_3,

Стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 06.09.2018 року з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Вільноандріївка, вулиця Омельченко, будинок 35. Так, на підставі договору купівлі - продажу від 26.06.1992 року укладеного між ОСОБА_4, представником подхозу «Андріївка» Вільнянського району Запорізької області та ОСОБА_5, останній придбав вищевказаний житловий будинок на присадибній ділянці 0,15 га. Після смерті чоловіка ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1 успадкувала вищевказаний житловий будинок. В даному будинку окрім позивача ОСОБА_1, зареєстрований її син ОСОБА_2, який є відповідачем по справі та який за вищевказаною адресою зареєстрований але з 2014 року не проживає, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги, його особисті речі у квартирі відсутні. Наявність зазначеної реєстрації ОСОБА_2 в житловому будинку створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, а також додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та проблеми з оформленням субсидії. У зв'язку з чим, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Заперечень на позов від відповідача ОСОБА_2 до суду не надійшло.

Позивач в судове засідання не зявилась.

Представник позивача у судовому засіданні на позові наполягав, просив суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені.

Відповідач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 11.10.2018 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання в приміщенні Вільнянського районного суду Запорізької області.

Ухвалою суду від 06.11.2018 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, дослідивши матеріали справи та зясувавши обставини, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив

ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Вільноандріївка, вулиця Омельченко, будинок 35. Так, на підставі договору купівлі - продажу від 26.06.1992 року укладеного між ОСОБА_4, представником подхозу «Андріївка» Вільнянського району Запорізької області та ОСОБА_5, останній придбав вищевказаний житловий будинок на присадибній ділянці 0,15 га. Після смерті чоловіка ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1 успадкувала вищевказаний житловий будинок. В даному будинку окрім позивача ОСОБА_1, зареєстрований її син ОСОБА_2, який є відповідачем по справі та який за вищевказаною адресою зареєстрований але з 2014 року не проживає, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги, його особисті речі у квартирі відсутні. Наявність зазначеної реєстрації ОСОБА_2 в житловому будинку створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, а також додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та проблеми з оформленням субсидії.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обраним позивачем предметом спору у даній справі і способом захисту права, передбаченим ст. 16 ЦК України, є визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Встановлюючи фактичні обставини та визначаючи зміст спірних правовідносин, суд виходив з того, що можливість предявлення до суду позову про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ст.ст. 386, ст. 391 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом припинення дії, яка порушує право. У звязку з чим позивач, який має намір визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням вважає, що в неї є всі законні на це підстави, має право звернутись до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 30, ст. 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319, ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усік суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вилогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які не проживають разом з ним в будинку (квартири), що йому належить, користується жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житловим приміщенням, відповідно до закону житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку міста проживання здійснюється протягом семи діб на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу від 26.06.1992 року укладеного між ОСОБА_4, представником подхозу «Андріївка» Вільнянського району Запорізької області та ОСОБА_5, останній придбав житловий будинок, що розташований за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Вільноандріївка, вулиця Омельченко, будинок 35, на присадибній ділянці 0,15 га. Після смерті чоловіка ОСОБА_5 позивач по справі ОСОБА_1 успадкувала вищевказаний житловий будинок. В даному будинку окрім позивача зареєстрований її син ОСОБА_2, який є відповідачем по справі та який за вищевказаною адресою зареєстрований але з 2014 року не проживає, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги, його особисті речі у квартирі відсутні. Наявність зазначеної реєстрації ОСОБА_2 в житловому будинку створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, а також додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та проблеми з оформленням субсидії.

Враховуючи, що відповідач понад рік у зазначеному житловому будинку не проживає без поважних причин, суд приходить до висновку, що він втратив право на користування житловим приміщенням.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» розяснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сімї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормамиЖК УРСР та ЦК (статтями71,72,156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК).

Як зазначено у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12. 2014 року у справі № 6-35436 св14 за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача ОСОБА_1 визнавши ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає.

Судові витрати.

Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 704,80 грн., вони понесені та сплачені позивачем і в силуст. 141 ЦПК України підлягають зарахуванню на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30, ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 16, ст. 319, ст. 321, ст. 383, ст. 386, ст. 391, ст. 405 ЦК України, ст.ст.258,259,263-265,268,273,280-289, 354 ЦПК України, ст. 156 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2.Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що розташований за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Вільноандріївка, вулиця Омельченко, будинок 35.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 03.12.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії СА № 424864 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 13.03.1997 року, яка зареєстрована та мешкає за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Вільноандріївка, вулиця Омельченко, будинок 35.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серії СЮ № 154287, адреса: Запорізька область, Вільнянський район, село Вільноандріївка, вулиця Омельченко, будинок 35.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

03.12.2018