П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 листопада 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

при секретарі : Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Радь Іван Іванович, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 05 червня 2018 року, яку постановлено суддею Шепетко І.О., про забезпечення позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Ужгородської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про скасування рішень як протиправних та визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Ужгородської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про скасування рішень як протиправних та визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок.

Представником ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_5 подано заяву про забезпечення позову, в якій просила суд: заборонити Ужгородській міській раді, її виконавчим органам, посадовим особам вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення щодо наступних земельних ділянок: кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,0085 га за адресою АДРЕСА_1; кадастровий номер НОМЕР_4, площею 0,0086 га за адресою АДРЕСА_1; кадастровий номер НОМЕР_5, площею 0,0112 га за адресою АДРЕСА_2; кадастровий номер НОМЕР_6, площею 0,0113 га за адресою АДРЕСА_2. До вирішення цивільної справи за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Ужгородської міської ради №308/13212/15-ц по суті заборонити:Коцур ОСОБА_12, податковий номер НОМЕР_1, відчужувати та/чи вчиняти будь-які інші дії щодо земельної ділянки, її частин за адресою АДРЕСА_1; ОСОБА_10, податковий номер НОМЕР_2, відчужувати та/чи вчиняти будь-які інші дії щодо земельної ділянки, її частин за адресою АДРЕСА_1; ОСОБА_1, відчужувати та/чи вчиняти будь-які інші дії щодо земельної ділянки, її частин за адресою АДРЕСА_2. Заборонити суб'єктам державної реєстрації прав та/або нотаріусам здійснювати реєстрацію речових прав будь-яких осіб щодо земельних ділянок: кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,0085 та за адресою АДРЕСА_1; кадастровий номер НОМЕР_4, площею 0,0086 га за адресою АДРЕСА_1; кадастровий номер НОМЕР_5, площею 0,0112 га за адресою АДРЕСА_2; кадастровий номер НОМЕР_6, площею 0,0113 га за адресою АДРЕСА_1,

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 05 червня 2018 року заяву представника позивача ОСОБА_11 про забезпечення позову - задоволено частково. В порядку забезпечення позову, до вирішення справи по суті накладено арешт (в частині розпорядження, відчуження) на земельні ділянки за кадастровими номерами: -НОМЕР_3, площею 0,0085 га за адресою АДРЕСА_1; -НОМЕР_4, площею 0,0086 га за адресою АДРЕСА_1; -НОМЕР_5, площею 0,0112 га за адресою АДРЕСА_2; -НОМЕР_6, площею 0,0113 га за адресою АДРЕСА_2. У задоволенні іншої частини - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Радь І.І. ставить питання про скасування зазначеної ухвали, оскільки така постановлена всупереч вимогам статей 151-153 ЦПК України. Зокрема, вказує на те, що оскаржуваною ухвалою порушено його законні права та інтереси, а саме, накладено арешт на земельні ділянки за кадастровим номером НОМЕР_5, площею 0,0112 га та НОМЕР_6, площею 0,0113 га за адресою АДРЕСА_2 власником яких він являється, однак без його залучення до участі у справі.

Розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

За змістом даних норм, забезпечення позову - це заходи щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому заявник виходить з припущення про ймовірність таких дій і не зобов'язаний подавати суду докази.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися з позовом до Ужгородської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про скасування рішень як протиправних та визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок.

Предметом позову у цій цивільній справі є оскарження рішень Ужгородської міської ради №1870 та №1874 «Про приватизацію земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу» як протиправних, прийнятих відповідачем з порушенням вимог законів, процедури голосування, скасування таких рішень, та визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок кадастровий номер НОМЕР_7 площею 0,0171 га та по АДРЕСА_1, та кадастровий номер НОМЕР_8 площею 0,0225 га по АДРЕСА_2.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06 листопада 2015 року у цій справі задоволено клопотання позивачів та вжито заходи забезпечення позову, якими заборонено Ужгородській міській раді, Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради укладати будь-які правочини щодо переходу права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_7 площею 0,0171 га по АДРЕСА_1, з ОСОБА_7 до вирішення цієї цивільної справи по суті. Заборонено Ужгородській міській раді (, м. Ужгород, пл. Поштова, 3), Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради (, м. Ужгород, пл. Поштова, 3) укладати будь-які правочини щодо переходу права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_8 площею 0,0225 га по АДРЕСА_2, з ОСОБА_6 до вирішення цієї цивільної справи по суті. Заборонено державним реєстраторам Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області реєструвати будь-які речові права щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_7 площею 0,0171 га по АДРЕСА_1, та щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_8 площею 0,0225 га по АДРЕСА_2. до вирішення цієї цивільної справи по суті.

Однак, не зважаючи на постановлену ухвалу відповідачем було укладено договори на продаж спірних ділянок, речові права на які треті особи зареєстрували в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

05 листопада 2015 року речові права на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_8 за адресою АДРЕСА_2, перейшли до ОСОБА_9, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 липня 2016 року.

11 листопада 2015 року речові права на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_7 за адресою АДРЕСА_1, перейшли до ОСОБА_8 (1/2 частки) та ОСОБА_10 (1/2 частки), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 липня 2016 року.

В подальшому за рішенням власників відбувся поділ земельних ділянок: земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_8 за адресою АДРЕСА_2, було поділено на дві земельні ділянки: земельну ділянку площею 0,0112 га кадастровий номер НОМЕР_5 та земельну ділянку площею 0,0113 га кадастровий номер НОМЕР_6, що підтверджується матеріалами справи; земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_7 за адресою АДРЕСА_1, було поділено на дві земельні ділянки: земельну ділянку площею 0,0085 га кадастровий номер НОМЕР_3 та земельну ділянку площею 0,0086 га кадастровий номер НОМЕР_4, що підтверджується матеріалами справи.

Власником земельних ділянок: кадастровий номер НОМЕР_5 площею 0,0112 га та адастровий номер НОМЕР_6, площею 0,0113 га за адресою АДРЕСА_2, є апелянт ОСОБА_1

Таким чином, матеріалами справи доведено, що впродовж розгляду даної справи, в якій позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав, проходила неодноразова зміна власників спірних земельних ділянок, а також з ними здійснювалися певні операції, зокрема поділ земельних ділянок, що значно ускладнить захист порушених прав позивачів.

Згідно інформаційних довідок та спірних рішень, що оскаржуються в цьому спорі, цільове призначення земельних ділянок - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Тобто, в будь-який час до ухвалення рішення у цій справі треті особи, які володіють земельними ділянками можуть почати їх забудову, що також зробить неможливим виконання рішення суду, якщо таке буде ухвалено на користь позивачів.

Суд першої інстанції врахував вищенаведені обставини справи та правильно дійшов висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову, оскільки між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Невжиття заходів забезпечення позову може взагалі утруднити чи зробити неможливим ефективний захист та поновлення порушених законних прав інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Однак, розглядаючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги процесуального закону щодо застосування виду забезпечення позову.

Одним із основних принципів цивільного судочинства, відповідно ч.3 п.5ст 2 ЦПК України, є принцип диспозитивності.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках (ч.1ст. 13 ЦПК України).

В ч.1 ст. 149 ЦПК України зазначено, що заходи забезпечення позову вживаються судом за заявою учасника справи.

Аналіз зазначених норм дає підстави суду для висновку, що Закон не надає право суду самостійно обирати вид забезпечення позову. Право визначення видів забезпечення позову належить виключно учаснику справи (заявнику), який звертається із заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Імперативне начало діяльності суду презумує, що недопустимо здійснювати ті процесуальні дії, про яких учасники процесу не просили, якщо законом прямо не встановлено інше. Тому при застосуванні заходів забезпечення позову в суду немає повноваження самостійно вибирати або змінювати вид таких заходів, він повинен або задовольнити те клопотання, що заявлене, або відмовити.

Суд першої інстанції не врахував, що позивач у поданій заяві про вжиття заходів забезпечення позову просив забезпечити позов забороною вчиняти певні дії, однак не заявляв про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Крім того, судом також не враховано, що забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, згідно з ч.1.п.1ст. 150 ЦПК України, застосовується щодо відповідача у справі.

Апелянт ОСОБА_1 на момент розгляду заяви про забезпечення позову та на час розгляду справи апеляційним судом, не залучався до участі в справі, як відповідач, і не є відповідачем у справі.

З врахуванням наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельні ділянки кадастровий номер НОМЕР_5 площею 0,0112 га та кадастровий номер НОМЕР_6, площею 0,0113 га за адресою АДРЕСА_2, які належать апелянту ОСОБА_1 вжито неправомірно та порушує його законні права та інтереси.

В цій частині апеляційна скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Щодо вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову відносно земельних ділянок за кадастровими номерами: НОМЕР_3, НОМЕР_4 за адресою АДРЕСА_1, то в цій частині права апелянта ОСОБА_1 не порушено, оскільки він не є ні власником, ні користувачем вказаних земельних ділянок, а тому апеляційна скарга в цій частині не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З врахуванням вищенаведеного ухвала суду першої інстанції в частині накладення арешту на земельні ділянки за кадастровими номерами: НОМЕР_5, площею 0,0112 га; НОМЕР_6, площею 0,0113 га за адресою АДРЕСА_2 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення заяви ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 374 -375 ЦПК України апеляційний суд , -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Радь Іван Іванович - задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 05 червня 2018 року в частині накладення арешту на земельні ділянки за кадастровими номерами: НОМЕР_5, площею 0,0112 га за адресою АДРЕСА_2; НОМЕР_6, площею 0,0113 га за адресою АДРЕСА_2 - скасувати, ухвалити в цій частині нову постанову.

Заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову щодо земельних ділянок за кадастровими номерами: НОМЕР_5, площею 0,0112 га; НОМЕР_6, площею 0,0113 га за адресою АДРЕСА_2 - задовольнити.

До набрання законної сили рішення у справі №308/13212/15-ц:

заборонити Ужгородській міській раді, її виконавчим органам, посадовим особам вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення щодо земельних ділянок за кадастровими номерами: НОМЕР_5, площею 0,0112 га за адресою АДРЕСА_2; НОМЕР_6, площею 0,0113 га за адресою АДРЕСА_2;

заборонити ОСОБА_1 відчужувати та/чи вчиняти будь- які інші дії щодо земельної ділянки, її частин за адресою АДРЕСА_2;

заборонити суб'єктам державної реєстрації прав та/або нотаріусам здійснювати реєстрацію речових прав будь - яких осіб щодо земельних ділянок за кадастровими номерами: НОМЕР_5, площею 0,0112 га за адресою АДРЕСА_1,2; НОМЕР_6, площею 0,0113 га за адресою АДРЕСА_1,2

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду

Повний текст судового рішення складено 29 листопада 2018 року.

Головуючий :

Судді :