Справа №345/1101/17
Провадження № 2/345/550/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Юрчака Л.Б.

з участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.,

розглянувши у з відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу , -

в с т а н о в и в :

24.03.2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з даним позовом . Позовні вимоги мотивував наступним. 08.04.2013 року відповідач ОСОБА_2 позичив у нього 130 000 грн. , які зобовязався повернути на вимогу з врахуванням 25 процентів річних . На підтвердження укладеного договору позики відповідач надав ОСОБА_3 письмову розписку . 03.01.2017 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача з вимогою про повернення йому боргу , яку відповідач отримав 06.01.2017 року та кошти не повернув . Тому позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача 130 000 грн. основної суми боргу , 124 583,18 грн. процентів за користування коштами , а також судові витрати.

Після відкриття провадження у справі , 11.04.2017 року ОСОБА_3 помер. Ухвалою суду від 26 травня 2017 року провадження в даній справі було закрито у звязку з смертю позивача. Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.01.2018 року ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.04.2017 року скасовано та направлено справу на новий розгляду. Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 27.02.2018 року замінено первісного позивача ОСОБА_3 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та залучено до участі в справі ОСОБА_1, як правонаступника ОСОБА_3.

Представник позивача ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить задоволити .

Представник відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився , подав суду заяву,згідно якої позовні вимоги визнає частково, оскільки частину коштів його довірителем було повернуто первісному позивачу , а також досягнуто усної згоди із ОСОБА_3 про зменшення розміру процентів за користування майном до 24%.,справу просить розглядати у його відсутності.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Згідно підпункту 9 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.04.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 прийняв 130000 грн., які зобовязався повернути на вимогу з врахуванням 25 процентів річних . Факт передання грошових коштів на підставі даного договору позики підтверджується розпискою від 08.04.2013 року (а.с.117), яка міститься в матеріалах справи.

03.01.2017 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача з вимогою про повернення йому боргу , яку відповідач отримав 06.01.2017 року та кошти не повернув .(а.с.5-7)

В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-63 цс 13), зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Суд приходить до висновку, що сторонами були дотримані вимоги ч. 1 ст. 1047 ЦК України щодо письмової форми договору позики. Тобто розписки, які містяться в матеріалах справи, підтверджують факт передачі ОСОБА_3 та отримання відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи . Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Покликання представника відповідача, що його довірителем ОСОБА_2 повернуто частину боргу на підставі розписки від 08.04.2013 року та досягнуто усної згоди із ОСОБА_3 про зменшення розміру процентів за користування майном до 24%. є голослівними та не підтверджені належними доказами. Натомість в матеріалах справи міститься оригінал розписки (а.с.117), що, з урахуванням положень ст.545 ЦК України, свідчить про те, відповідач борг згідно даної розписки не повернув. Вказане свідчить, що відповідачем фактично визнається та обставина, що борг згідно даної розписки ним не повернуто.

Стаття 1049 ЦК України встановлює обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками,у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст..1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача 130 000 грн. боргу та 124583,18 грн. процентів ( 130 000 х 25% = 32500- розмір процентів за один рік : 12 місяців = 2708,33 розмір процентів за 1 місяць х 46 місяців прострочення =124 583,18), згідно домовленості є обґрунтованими.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що дружина ОСОБА_3 ОСОБА_3 ОСОБА_6 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.30).Як вбачається із довідки № 77/02-14 від 10.05.2018 р. ОСОБА_1 дійсно є спадкоємцем за законом гр.. ОСОБА_3, який помер 11.04.2017 року . Інших спадкоємців , які прийняли спадщину або подали заяву про прийняття спадщини немає (а.с.116)

Таким чином, ОСОБА_1, прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_3, успадкувала в тому числі грошові кошти, передані її чоловіком-спадкодавцем відповідачеві у позику. За таких обставин ОСОБА_1 набула право вимоги про стягнення боргу на умовах, зазначених у розписках.

Отже, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 254583,18 грн. боргу.

Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати , повязані з розглядом справи покладаються :- у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 546 грн. сплаченого судового збору (а.с.114) та 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с.115).

На підставі викладеного, ст.ст. 545, 1047-1051, 1216, 1218, 1268,1269 ЦК України та керуючись ст.ст. 19, 78, 81, 141, 158, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, жительки м.Калуша, вул.В.Стуса,6/58, Івано-Франківської області, 254 583,18грн. боргу та 7 546 грн. судових витрат .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СУДДЯ: