Справа № 658/2930/17
(провадження № 2/658/79/18)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:

головуючого - судді Подіновської Г.В.,

за участю: секретарів - Півкач Д.М., Марчук В.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каховці Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення відшкодування матеріальних збитків,

встановив:

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 25128,00 грн., заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 17 серпня 2018 року з вини відповідача, який не забезпечила належний догляд за належною йому коровою, сталася дорожньо-транспортна пригода, яка призвела до пошкодження його транспортного засобу - автобуса пасажирського марки «МАН», державний номер НОМЕР_1.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив відшкодувати йому 24448,00 грн. завданих матеріальних збитків та 640,00 грн. судового збору, а всього 25128,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з викладених у позовній заяві підстав, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, який підтримав у судовому засіданні. Пояснив, що переганяв своїх коров по селу, одна з них злякалася та побігла у бік дороги, де її збив автобус позивача, який рухався з великою швидкістю. У задоволенні позову просив відмовити.

Представиник відповідача адвокат ОСОБА_4 зайняв аналогічну правову позицію.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

За правилами ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначено у ч. 1 ст. 81 ЦПК України, яка регламентує обов'язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 17.08.2016 року о 06 год. 25 хв. в с. Малокаховка Каховського району Херсонської області корова, власником якої є відповідач ОСОБА_3, раптово вибігла на дорогу, в результаті чого відбулося її зіткнення з транспортним засобом - пасажирським автобусом марки «МАН», державний номер НОМЕР_1. під керуванням позивача ОСОБА_5

Внаслідок зіткнення автобусу було завдано механічні пошкодження: пошкоджено передній бампер, передню праву блок фару, протитуманні фари, передню панель, лобове (вітрове) скло, що підтверджується довідкою Каховського ВП ГУНП (а.с.7).

Згідно висновку №53/10-16 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.10.2016 року, вартість матеріального збитку, заподіяна власнику автобуса МАН 11.190, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження 17.08.2016 року за цінами на дату проведення авто товарознавчого дослідження складає 21938 грн.61 коп.(а.с.8).

Постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21.11.2016 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито у зв'язку із закінченням сроку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.5).

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України тварини є особливим об'єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюється законом.

Таким законом є, зокрема Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження» у статті 9 якого визначено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов'язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов'язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом п.7.6 ПДР України, переганяти стадо тварин по дорозі дозволяється лише у світлий час доби, при цьому залучається така кількість погоничів, щоб можна було направляти тварин, якомога ближче до правого краю дороги та не створювати небезпеку та перепони іншим учасникам дорожнього руху.

Згідно з п. 7.7 ПДР особам, що керують гужовим транспортом і погоничам тварин забороняється:

а) рухатися по автомобільних дорогах державного значення (за можливості рухатися автомобільними дорогами місцевого значення);

б) використовувати вози, не обладнані світлоповертачами, без ліхтарів у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості;

в) залишати на смузі відведення дороги тварин без нагляду та випасати їх;

г) вести тварин по дорогах з удосконаленим покриттям, якщо поруч є інші дороги;

ґ) переганяти тварин по дорогах у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості;

д) переганяти тварин через залізничні колії і дороги з удосконаленим покриттям поза спеціально відведеними місцями.

Відповідно до п. 7.8 ПДР, погоничі тварин зобовязані виконувати вимоги інших пунктів ПДР, які стосуються водіїв та пішоходів та не протирічать вимогам цього розділу.

В судовому засіданні відповідач підтвердив, що саме він є власником корови, яка зляклася та вибігла на дорогу, внаслідок чого сталася ДТП та був пошкоджений належний позивачу автобус.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року (зі змінами і доповненнями) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

При вирішенні даного спору суд виходить з того, що матеріальна шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є виназазначеної особи.

Посилання представника відповідача та його представника, що у дорожній обстановці, що склалась на момент ДТП, водій ОСОБА_5 не дотримувався Правил дорожнього руху України та рухався з перевищенням швидкості, що в певній мірі призвело до дорожньо-транспортної пригоди і пошкодження автомобіля, є безпідставними та не підтверджені жодними доказами.

Суд вважає, що саме відповідач ОСОБА_3, як власник сільськогосподарської тварини, внаслідок не виконання ним своїх обов'язків по належному та безпечному перегону корів, контролю за їх поведінкою та безпекою дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів, винен у зазначеній ДТП, і саме він повинен нести відповідальність за позовом.

Вірішуючи питання про розмір відшкодування завданого збитку, суд враховує, що висновок №53/10-16 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.10.2016 року, яким визначено розмір збитку, заподіяного власнику автобуса МАН 11.190, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, наданий не у повному обсязі (лише перша та остання сторінки), що перешкоджає суду встановити обґрунтованість здійснених позивачем витрат, тому вважає, що відшкодуванню підлягають документально підтверджені витрати на усунення механічних пошкоджень, зафіксованих у довідці Каховського ВП ГУНПв Херсонській області: заміну передньої правої блок фари та лобового (вітрового) скла на загальну суму 17300,00 грн.

Інші витрати позивача, пов'язані з ремонтом належного йому транспортного засобу, відшкодуванню не підлягають, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76, 80 - 83, 259, 264, 265, 354 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3) до ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_4) про стягнення відшкодування матеріальних збитків - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальних збитків 17300,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 452,87 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Г. В. Подіновська