Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 589/5413/15-ц

провадження № 61-21236св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідачі: виконавчий комітет Шосткинської міської ради Сумської області, ОСОБА_6,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, на рішення Апеляційного суду Сумської області від 14 березня 2017 року у складі колегії суддів:

Бойка В. Б., Кононенко О. Ю., Семеній Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Шосткинської міської ради Сумської області (далі - ВК Шосткинської міської ради Сумської області), ОСОБА_6 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що він є спадкоємцем другої черги за законом після смерті брата - ОСОБА_11 Однак оформити свої спадкові права на належну брату та батькам, які померли: ІНФОРМАЦІЯ_1 року батько ОСОБА_12,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року мати ОСОБА_13, по 1/3 частині кожному квартири АДРЕСА_1 в позасудовому порядку він не має можливості.

У листопаді 2015 року він звернувся до приватного нотаріуса Шосткинського міського нотаріального округу Сумської області Буйвол Г. В. за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, постановою

від 10 листопада 2015 року у вчиненні вказаної нотаріальної дії йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначене нерухоме майно.

Крім нього спадкоємцем за законом був син ОСОБА_11 - ОСОБА_6, однак він відмовився від прийняття спадщини на його користь.

За таких обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_4 просив суд: встановити факт належності квартири АДРЕСА_4 на праві власності померлим ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11 в рівних частинах (по 1/3 частині кожному); встановити факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11; встановити факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13 ОСОБА_11, а також визнати за ним право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті

ОСОБА_11

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2016 року у складі судді Сидорчука О. М. позов ОСОБА_4 задоволено. Встановлено факт належності квартири АДРЕСА_2

у м. Шостці Сумської області, яка має загальну площу 34,2 кв. м, житлову площу 18,2 кв. м, складається з коридору, площею 4.4 кв, м, який визначено в технічному паспорті літерою «1», кімнати - 18,2 кв. м - «2», кухні - 6,5 кв. м - «З», вбиральні (сполученої в санвузол) - 3,0 кв. м - «4», вбудованої шафи -

1,1 кв. м - «5», обладнаної балконом, площею 1,0 кв. м. ОСОБА_12., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_13, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в рівних (по 1/3 частині) частках. Встановлено факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_13, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Встановлено факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Визнано за ОСОБА_4, право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення міськрайонного суду мотивовано тим, що встановлення фактів належності об'єктів нерухомого майна померлому з подальшим визнанням за ОСОБА_4 права власності в порядку спадкування за законом не суперечить Конституції і законам України та не порушує прав інших осіб.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 14 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково. Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_4, звертаючись з указаним позовом до виконавчого комітету Шосткинської міської ради Сумської області та ОСОБА_6, не обґрунтував своїх вимог, а саме, яким чином відповідачі порушують, не визнають чи оспорюють його право на спадкове майно. Таким чином, оскільки відсутні інші спадкоємці після смерті ОСОБА_11, належним відповідачем у вказаних спірних правовідносинах є територіальна громада в особі Шосткинської міської ради Сумської області, а не ВК Шосткинської міської ради Сумської області. Крім того, право ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 заперечувалось ОСОБА_7 Проте, ані Шосткинська міська рада Сумської області, ані ОСОБА_7 не були залучені до участі у справі в якості співвідповідачів. Таким чином, судом першої інстанції неповно встановлені обставини, що мають значення для справи, а також не виконані вимоги ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти всебічному з'ясуванню обставин справи, встановлення та залучення до участі у справі належного відповідача, тому рішення міськрайонного суду скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

У касаційнійскарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 в особі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення апеляційного суду є незаконним, необґрунтованим й таким, що ухвалено з порушенням норм чинного законодавства. Посилався на те, що ОСОБА_7 пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції без поважних причин. Крім того, вважав, що при ухваленні рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2016 року суд дотримався норм матеріального та процесуального права, всебічно та повно з'ясував обставини, які мають значення для правильного її вирішення, в повній мірі дослідив докази, а тому рішення суду першої інстанції є законним і не підлягає скасуванню. Зазначав, що спірна квартира ОСОБА_7 була придбана на підставі купівлі-продажу

від 08 жовтня 2008 року, однак статтею 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Тобто при недотриманні вимоги щодо реєстрації правочину, у тих випадках, коли така реєстрація визнана законом обов'язковою, такий правочин вважається неукладеним, а, отже, не має юридичної сили. Також посилався на те, що саме міська рада може делегувати свої повноваження виконавчому комітету міської ради, який і був належним відповідачем у зазначеній справі.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судового рішення лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судом установлено, що ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_15 на підставі свідоцтва про право власності від 10 травня 1995 року № НОМЕР_1 на праві часткової власності, а саме по 1/3 кожному, належала квартира АДРЕСА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько ОСОБА_4 та ОСОБА_11 -

ОСОБА_12, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла їх мати - ОСОБА_16

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 вересня 2008 року ОСОБА_11 успадкував після смерті матері - ОСОБА_13, 2/3 частини вищевказаної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_11

ОСОБА_4 в установлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Шосткинського міського нотаріального округу Сумської області Буйвал Г. В. про прийняття спадщини, як спадкоємець другої черги за законом, після смерті ОСОБА_11

Постановою від 10 листопада 2015 року приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Сумської області БуйвалГ. В. відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру після смерті ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5

08 жовтня 2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

16 лютого 2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі вказаного договору купівлі-продажу державним реєстратором Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області

Чернобай Т. О. внесено запис про право власності ОСОБА_7 на вищевказану квартиру.

Згідно зі частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі частиною п'ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За положеннями статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Відповідно до частини п'ятої статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачено статтями 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини першої статті 10, частини другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами є сільські, селищні, міські ради. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Крім того, судом встановлено, що право ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, яка, на переконання позивача, входить до складу спадщини, заперечується ОСОБА_7

Відповідно до статті 33 ЦПК України 2004 року суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

За змістом частини четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, апеляційний суд виходив із того, що, оскільки відсутні інші спадкоємці після смерті ОСОБА_11, належним відповідачем у вказаних спірних правовідносинах є територіальна громада в особі Шосткинської міської ради Сумської області, а не ВК Шосткинської міської ради Сумської області. Крім того, суд першої інстанції вирішив питання про права ОСОБА_7, при цьому ані Шосткинська міська рада Сумської області, ані ОСОБА_7 не були залучені до участі у справі в якості співвідповідачів. Таким чином, судом першої інстанції неповно встановлені обставини, що мають значення для справи, а також не виконані вимоги ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти всебічному з'ясуванню обставин справи, встановлення та залучення до участі у справі належного відповідача.

Посилання касаційної скарги на те, що ОСОБА_7 пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції без поважних причинє безпідставними, зважаючи на приписи частини другої статті 410 ЦПК України про те, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у позові, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення апеляційного суду не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Сумської області від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В. Білоконь

Є. В. Синельников