Справа № 185/3065/18
Провадження № 2/185/2292/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Бондаренко В.М.,
за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,
представника позивача: ОСОБА_2,
відповідача: ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточнивши його в подальшому до ОСОБА_3, ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просив, стягнути на його користь з відповідачів у солідарному порядку 14 458,19 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
В обґрунтування позову зазначив, що 26.01.2018 року о 08 год. 05 хв. ОСОБА_3 на перехресті вул. ОСОБА_5 та вул. Успенська м. Павлограда, не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1 «надати дорогу», встановленого при виїзді з вул. ОСОБА_5 на вул. Успенська, внаслідок чого автомобіль НОМЕР_1, який рухався по вул. Успенська, зіткнувся з лівою боковою частиною автомобіля НОМЕР_2, внаслідок ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.02.2018 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до звіту ФОП ОСОБА_6. № 2718 від 09.02.2018 р. вартість відновлюваного ремонту автомобіля НОМЕР_1 складає 19 458,19 грн, а витрати на проведення вказаного дослідження 1000,00 грн. Полісом № АК-3951713 від 10.04.2017 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідальність власника автомобіля ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз», відносно якого триває процедура банкрутства, тому ОСОБА_4 (транспортне) страхове бюро України відшкодувало суму у розмірі 6000,00 грн, що є недостатньою для відшкодування завданої шкоди, залишок боргу складає 14 458,19 грн.
Ухвалою суду від 25.06.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судовому засіданні позивач, її представник підтримали позовні вимоги на доводах та підставах зазначених у позові та просили їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача МТСБУ у судове засідання не з явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи, причини не явки суду не відомі.
Відповідач ОСОБА_3В.в судовому засіданні позов не визнала повністю на тих підставах, що відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вона застрахувала свою відповідальність у ПрАТ «Європейський страховий союз», з нульовою франшизою, та на даний час триває виплата позивачу ОСОБА_4 (транспортним) страховим бюро України до закінчення процедури банкрутства ПрАТ «Європейський страховий союз», яке повинно відповідати по зобовязанням ПрАТ «Європейський страховий союз».
Вислухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля НОМЕР_3.
Із постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області вбачається, що 26.01.2018 року о 08 год. 05 хв. ОСОБА_3 на перехресті вул. ОСОБА_5 та вул. Успенська м. Павлограда, не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1 «надати дорогу», встановленого при виїзді з вул. ОСОБА_5 на вул. Успенська, внаслідок чого автомобіль НОМЕР_1, який рухався по вул. Успенська, зіткнувся з лівою боковою частиною автомобіля НОМЕР_2, внаслідок ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження.
Відповідно до постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.02.2018 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн на користь держави.
Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV) передбачено обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Матеріалами справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3, як власника автомобіля НОМЕР_4, застрахована, що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК-3951713 від 10.04.2017 року у ПрАТ «Європейський страховий союз», з лімітом відповідальності за майнову шкоду у розмірі 100 000,00 грн та нульовим розміром франшизи.
У судовому засіданні сторонами не заперечувався той факт, що ПрАТ «Європейський Страховий Союз» має статус асоційованого та повного члена МТСБУ та на даний час відносно нього триває процедура банкрутства.
Відповідно до п. 51.7 Закону N 1961-IV у разі ліквідації страховика або визнання його неплатоспроможним (банкрутом) відповідно до закону страховик
зобов'язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому такий страховик зобов'язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій з цього виду страхування.
МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння (п. 41.1. Закону N 1961-IV), а саме : у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Зазначене свідчить про те, що на даний час ще тривають правовідносини з приводу страхового відшкодування відповідно до Закону N 1961-IV, а тому подання позову на даний час до відповідачів є передчасним.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону N 1961-IV).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).
Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону N 1961-IV ).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (стаття 5 Закону N 1961-IV ). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої ст. 6 Закону N 1961-IV). Втім, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
Види обов'язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону N 1961-IV. До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 14 458,19 грн.
За матеріалами справи виникають декілька зобов'язань : договірне зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між відповідачем ОСОБА_3 та страховикомПрАТ «Європейський Страховий Союз», деліктне зобов'язання між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 - із завдання шкоди внаслідок ДТП.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, відповідно до полісу № АК-3951713 від 10.04.2017 року становить 100 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
З огляду на викладене, вважаю, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід відмовити у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя В.М. Бондаренко