ТЕПЛОДАРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=====================================================================
Справа № 496/4588/18
Провадження № 6/516/26/18
30.11.2018 р. Теплодарський міський суд Одеської області у складі:
головуючої, судді Мисливої Л.М.,
при секретарі Саратовській Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теплодарі заяву державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кольца Каміли Юріївни від 01.11.2018р. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У відповідності до ч.11 ст. 440 ЦПК України суд розглядає подання державного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.
Державний виконавець Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, яка була належним чином повідомлена про місце та час розгляду її заяви.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказана заява державного виконавця не підлягає задоволенню за таких підстав.
24.04.2018р. за постановою державного виконавця Біляївського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5, на підставі заяви стягувача, відкрито виконавче провадження ВП №56251412 з виконання виконавчого листа №516/171/17, виданого 26.02.2018р. про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, на користь ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» заборгованості у розмірі 748 668 грн. 38 коп., та судового збору по 5615 грн. 01 коп. з кожного; дана постанова була направлена учасникам виконавчого провадження 24.04.2018р.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 01.11.2018р., за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 25.06.2018р. зареєстровано обтяження на все нерухоме майно боржника ОСОБА_3, вид обтяження: арешт нерухомого майна. З відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить садовий будинок, загальною площею 166,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Теплодар, СТ «Радуга», вул. Будівельна, 2, про що також свідчить договір купівлі-продажу від 10.05.2007р., посвідчений державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_2 та технічний паспорт, виготовлений станом на 10.05.2007р. Теплодарським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, зареєстровано 10.05.2007р. за №4935223 Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області тип обтяження: заборона на нерухоме майно, на підставі договору іпотеки від 10.05.2007р., обєктом обтяження є садовий будинок, майнове право на земельну ділянку за адресою: Одеська область, м. Теплодар, СТ «Радуга», вул. Будівельна, 2, власником є ОСОБА_3 Як вбачається з відомостей з Державного реєстру Іпотек, зареєстровано обтяження: іпотека, обєкт обтяження садовий будинок за вказаною адресою, іпотекодержателем є ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2», боржником - ОСОБА_3
Як вбачається з повідомлення Теплодарської міської ради Одеської області від 23.05.2018р., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: СТ «Радуга», вул. Будівельна, 2, зареєстрованих осіб не значиться.
З договору купівлі-продажу від 10.05.2007р., посвідченого державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_2,вбачається, що ОСОБА_6 (продавець) передала, а ОСОБА_3 (покупець) прийняв у власність земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва, площею 0,0625 га, що розташована за адресою: Одеська область, м. Теплодар, СТ «Радуга», вул. Будівельна, 2. Також встановлено, що дана земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №113293 від 24.04.2007р.
За ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016р., звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
У відповідності до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016р., звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на обєкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо зясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.
За ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".
Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003р. у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Як зазначено у ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014р., протягом дії цього Закону, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 м2 для квартири та 250 м2 для житлового будинку.
Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов»язання (пункт 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України).
За ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
За наведених обставин, суд відмовляє в задоволенні заяви державного виконавця Біляївського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3, яке не зареєстроване в установленому законом порядку, за недоведеністю, оскільки з наданих до суду державним виконавцем матеріалів не вбачається проведення ним спочатку всіх необхідних процесуальних дій, визначених ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, зокрема підтвердження щодо його звернення до відповідних фінансових установ для встановлення наявності у боржника таких рахунків та коштів на них. Також, у заяві державного виконавця вказано про те, що за боржником не виявлено і зареєстрованого за ним рухомого майна, однак підтверджуючих тому доказів, до суду не надано. Крім того, як вимагає ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється лише у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. Отже, на даний час, заява державного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3, яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме майнові права на земельну ділянку площею 0,0625 га, розташованою за адресою: Одеська область, м. Теплодар, СТ «Радуга», вул. Будівельна, 2, на якій розташований садовий будинок, та які являються предметом іпотеки за кредитним договором, є передчасною. Також, суд не вбачає серед доданих до заяви документів, підтверджуючих факт отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження (відповідне поштове повідомлення про вручення), а отже і його повідомлення про початок примусового виконання рішення (ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»), а наявний лише супровідний лист ВДВС про направлення даної постанови.
Крім того, суд зазначає, що за правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 19.10.2016р. (справа № 6-1680цс16), норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя. Також, норми цього ж Закону дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».
Однак, при цьому, суд також враховує, що за правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 30.11.2016р. (справа № 6-82цс16), зазначено, що оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов»язань, то він не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з наданих до суду матеріалів не вбачається щодо перевірки державним виконавцем чи підпадає під дію вищезгаданого Закону на період його чинності боржник ОСОБА_3, а саме: його згода на примусове стягнення зазначеного предмета іпотеки, чи використовується воно як місце його постійного проживання тощо, як то передбачено Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Керуючись ст.ст. 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016р., ст.ст. 259, 260, 440 ЦПК України,
В задоволенні заяви державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кольца Каміли Юріївни від 01.11.2018р. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області через Теплодарський міський суд Одеської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя