Справа № 348/2500/17
Провадження № 22-ц/4808/287/18
Головуючий у 1 інстанції Флоряк Д. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Пнівчук О.В., Девляшевського В.А.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»" про зобов'язання розблокувати банківські картки за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Надвірнянського районного суду від 21 березня 2018 року під головуванням судді Флоряк Д.В. в м. Надвірна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк»(правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК») про зобов'язання розблокувати банківські картки.

Свої вимоги мотивує тим, що між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір №SAMDNWFС0 про відкриття та обслуговування карткового рахунку НОМЕР_4, який складається із: заяви, пам'ятки клієнта, умов і правил надання банківських послуг та тарифів. Також на підставі договорів про відкриття та обслуговування карткового рахунку їй було відкрито наступні рахунки НОМЕР_2, НОМЕР_3. З листопада 2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку призупинив здійснення видаткових операцій з використання платіжних карток НОМЕР_4, НОМЕР_2, НОМЕР_3. Працівниками банку в телефонному режимі її було повідомлено, що через здійснення з належної їй картки НОМЕР_4 сумнівних операцій всі її банківські картки тимчасово заблоковуються. 10.03.2017р. позивач подала банку письмову заяву, в якій просила розблокувати зазначені платіжні карти, у відповідь на що відповідач зазначив, що банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної карти НОМЕР_4 на підставі звернення фізичної особи клієнта банку, яка повідомила, що 16.11.2016 р. внаслідок введення в оману перерахувала кошти на користь ОСОБА_2

Позивач також зазначала, що вона є працівником НГВУ «Надвірнанафтогаз», де отримує зарплату на картковий рахунок НОМЕР_3, тому відповідач заблокував в тому числі і її зарплатну картку. Відповідачем не надано належних доказів її протизаконних дій, що свідчить про безпідставність заблокування її банківських карток, тому вона звернулася до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Надвірнянського районного суду від 21 березня 2018 року позов задоволено.

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» розблокувати карткові рахунки НОМЕР_4, НОМЕР_2, НОМЕР_3, відкриті на ім'я ОСОБА_2 (ідент. код НОМЕР_1) в Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк».

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 640 грн судового збору.

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, у якій зазначає, що рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, вказані порушення призвели до прийняття незаконного рішення.

З висновками суду першої інстанції апелянт не погоджується, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів.

ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку, тим самим уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк» договір, який відповідно до ст. 634 ЦК є договором приєднання та зобов'язалася його виконувати.

Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку які позивач зобов'язався виконувати, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на даному сайті. На підставі цього договору позивач отримала картку №4731 2171 0274 0097.

Апелянт зазначає, що банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки, на підставі звернення фізичної особи клієнта Банку, яка повідомила, що 16.11.2016 р. внаслідок введення в оману перерахувала кошти на користь позивача, отже є підстави вважати, що позивач заволоділа грошовими коштами потерпілої особи без достатніх правових підстав.

Оформлюючи картковий рахунок, ОСОБА_2 приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг.

Апелянт зазначає, що відповідно до умов та правил для призупинення або запобігання будь-яких незаконних або неузгоджених з банком дій з карткою Держатель доручає Банку в будь-який час і без укладення будь-яких додаткових угод - призупинити або припинити дію картки.

Отже, умови договору та діюче законодавство України дозволяє банкам зупинити дію карт та обмежувати право клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку у передбачених законом випадках.

Судом першої інстанції не визначена правова природа грошових коштів, які надійшли на рахунок позивач, а позивачем не доведено правове походження грошових коштів, які поступали на його рахунок.

В даному випадку апелянт вважає, що банк діє в рамках укладеного між сторонами договору та в межах чинного законодавства. Таким чином, дії Банку є законними та відповідають умовам укладеної між сторонами угоди, а позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд задовольнивши такі вимоги позивача фактично змінив в односторонньому порядку умови укладеної угоди між сторонами та встановили обов'язок Банку проводити позивачу видаткові операції щодо коштів отриманих незаконним шляхом, що підтверджено матеріалами справи. Крім того, задоволення такої вимоги суперечить умовам укладеної між сторонами угоди.

Апелянт вважає, що позивачем не доведено та судом не встановлено коли саме та з якої дати було призупинено обслуговування рахунків/карток №5363 5423 0624 8981 та №5168 7420 1221 5764 та чи дійсно було призупинено їх взагалі. Звернення позивача із заявами до банку не свідчить про блокування рахунку та зупинення видаткових операцій, оскільки це не є належним доказом. Належними доказами не підтверджено зупинення операцій по вищевказаним рахункам, а банк не відмовляв у проведенні операцій по рахунку, висновки суду з цього приводу ґрунтуються на припущеннях.

Таким чином, суд допустив однобічність та неповноту судового розгляду, допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи

Просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та прийняти постанову якою відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що відповідач неправомірно зупинив фінансові операції позивача, обмеживши доступ до її коштів на рахунках ПАТ КБ «ПриватБанк». Однак, до такого висновку суд першої інстанції прийшов передчасно, без належного дослідження обставин справи та з порушенням вимог матеріального права, які призвели до постановлення неправильного рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» (на даний час з 21.05.2018 року правонаступником є АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та користується послугами банку. Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, позивач тим самим уклала з позивачем договір, який є договором-приєднання. Згідно з анкети-заяви, підписаної позивачем остання погодилася на укладення договору з відповідачем та з умовами і правилами надання банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які розміщені на офіційному сайті банку.

Між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір №SAMDNWFС0 про відкриття та обслуговування карткового рахунку НОМЕР_4. Окрім того на підставі договорів про відкриття та обслуговування карткового рахунку їй було відкрито наступні рахунки: НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Позивач зазначала, що в листопаді 2016 року вказані рахунки були заблоковані ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», після чого позивач неодноразово зверталася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», як в усній формі, так і письмово, з метою з'ясування причин блокування рахунків та просила відповідача розблокувати рахунки і видати їй кошти, які на них знаходяться.

Так, 10.03.2017 року позивач звернулася із заявою до відповідача про розблокування її платіжних карток, оскільки працівники банку в телефонному режимі повідомили її, що через здійснення з її картки сумнівних операцій, належні їй картки тимчасово заблокують (а.с.5).

У відповідь на заяву позивача відповідач надіслав лист за №20.1.0.0.0/7-20170322/9420 від 21.04.2017 р., в якому зазначив, що банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної карти НОМЕР_4 на підставі звернення фізичної особи клієнта банку, яка повідомила, що 16.11.2016 р. внаслідок введення в оману перерахувала кошти на користь ОСОБА_2 Крім того зазначено, що згідно п. 1.1.3.2.3 Умов та правил, у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України або умов договору, банк має право призупинити розрахунки за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення вказаних порушень (а.с. 6).

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Застосовуючи зазначені положення закону, суд першої інстанції використав лише ті їх приписи, які вказують на умови договору щодо прав клієнта і не врахував виключення з умов договору, що ним же передбачені або законом.

Так, оформлюючи картковий рахунок НОМЕР_4, ОСОБА_2 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до яких банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку, визначеному п.1.1.3.2.14, зокрема, виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій .

Заперечуючи проти позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» стверджував, що у банку виникла вмотивована підозра стосовно незаконних операцій з вищеназваною карткою, тому картка була заблокована. Інших карток позивача ними заблоковано не було і даних про такі операції з іншими картками у банку немає.

При цьому згідно з п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов Договору та/або у разі виникнення овердрафту, Банк має право призупинити здійснення розрахунків за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у цілому або у визначеній Банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за Договором.

Доводи позивача про те, що відповідачем були заблоковані й інші платіжні картки, не заслуговують на увагу, оскільки позивачкою суду не надано доказів такого блокування і їх заперечив представник банку в засіданні апеляційного суду. Представник позивача вважає, що доказом блокування картки НОМЕР_3 є довідка з місця роботи позивача, відповідно до якої, з 01.12.2016 року заробітна плата ОСОБА_3 поступала через касу працедавця. Однак, з даної довідки не можливо зробити висновок, що нараховану заробітну плату банк відмовився приймати на цей картковий рахунок, чи повертав без зарахування з підстав блокування. Крім того, судом встановлено, що на час вирішення судом першої інстанції позову по суті, строк дій цієї платіжної картки минув ще у лютому 2018 року.

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідач діяв у рамках укладеного між сторонами договору та в межах чинного законодавства і такі дії банку є законними і відповідають умовам цього договору та Умовам і Правилам надання банківських послуг, тому позовні вимоги є не обґрунтованими і не підлягають до задоволення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що судове рішення у даній справі постановлене з порушенням вимог матеріального і процесуального права, тому не може залишатися в силі і відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід провести і розподіл понесених відповідачем судових витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Надвірнянського районного суду від 21 березня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов'язання розблокувати банківські картки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, прож. АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, ІПН 21, к/р 1026 у НБУ; МФО 305299, м.Київ, вул. Грушевського 1Д) 960 (дев'ятсот шістдесят) грн судових витрат на оплату судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.12.2018 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.В. Пнівчук