КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 756/9043/17
Головуючий у суді І інстанції - Васалатій К.А.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/889/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сувала Михайла Степановича на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 19 липня 2018 року по справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність державних виконавців, їх керівників та виконуючого обов'язки керівника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Шевченківського районного відділу управління юстиції у місті Києві, боржник - ОСОБА_5,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2007 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з ОСОБА_5 має спільну дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний шлюб було розірвано 01 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №152.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання до суду даної позовної заяви і до повноліття дитини.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивачки аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно до повноліття.

У липні 2017 року ОСОБА_4 подала скаргу на бездіяльність державних виконавців, їх керівників. Зазначену скаргу мотивувала тим, що після набрання законної сили рішення Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_4 отримала виконавчий лист, який в подальшому було пред'явлено до виконання. Скаржник зазначає, що державні виконавці не вчиняють жодних дій щодо виконання рішення суду, а сума заборгованості по аліментам з кожним місяцем збільшується, що, в свою чергу, призводить до порушення прав дитини. Державними виконавцями також не було здійснено звернення стягнення на майно боржника, з метою погашення заборгованості по аліментам.

Враховуючи зазначене, просила зобов'язати начальника ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві та начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві надати письмові пояснення з приводу порушення Закону України «Про виконавче провадження» під час перебування виконавчого провадження №44042052 по виконанню виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва, справи №2-6262 від 2007 року на виконанні відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов'язати районний ВДВС в м. Києві, в якому перебуває виконавче провадження, вжити невідкладних заходів, щодо примусового виконання судового рішення; зобов'язати внести відомості до Єдиного реєстру боржників; зобов'язати районний відділ ДВС в м. Києві, в якому перебуває виконавче провадження, вжити заходів, щодо перевірки здобутої довідки з ДПІ у Дарницькому районі м. Києва, а саме в ТзОВ «ІНРЕАЛ» щодо офіційного працевлаштування боржника ОСОБА_5

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 липня 2018 року скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Зобов'язано начальника ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві та начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві надати письмові пояснення з приводу порушення Закону України «Про виконавче провадження» під час перебування виконавчого провадження №44042052 по виконанню виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва, справи №2-6262 від 2007 року. В іншій частині - відмовлено.

Не погоджуючись із даною ухвалою, начальник Святошинського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив змінити резолютивну частину ухвали Обухівського районного суду м. Києва від 19 липня 2018 року, вилучивши з її другого абзацу слова «начальника ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві та».

Свої вимоги апелянт мотивував тим, що до липня 2014 року виконавчий лист перебував у виконанні у Відділі державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, але виконавче провадження по його виконанню було закінчено 23 червня 2014 року на підставі п.10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 23 червня 2014 року), відповідно до якого виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Судом не було враховано того факту, що скаржник пропустила строк на звернення до суду зі скаргою в частині, що стосується виконання судового рішення ВДВС Святошинським РУЮ у м. Києві.

21 вересня 2018 року від ОСОБА_4 надійшло заперечення на апеляційну скаргу, відповідно до якого вона повністю погоджується з рішенням суду першої інстанції й просить залишити ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 19 липня 2018 року без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам судове рішення першої інстанції не відповідає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено та стягнуто з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сини ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 21 листопада 2007 року (а.с.14).

ОСОБА_4 отримала виконавчий лист 19 грудня 2007 року, який, в подальшому, був пред'явлений до виконання (а.с.21).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 липня 2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_7 було відкрито виконавче провадження (а.с.26).

05 жовтня 2016 року вступив в дію Закон України &q? ;Про виконавче провадження&q? в; від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення вимог виходив з того, що відповідно до згаданого вище закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати дії, бездіяльність виконавця в порядку, встановленого Законом України &q?ен;Про виконавче провадження&qu в; та заявляти клопотання, надавати усні та письмові пояснення .

Задовольняючи вимоги скарги в частині зобов'язання начальника ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві та начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві надати письмові пояснення з приводу порушення Закону України «Про виконавче провадження» суд першої інстанції не послався на норму матеріального права, яка покладає такий обов'язок на начальника відповідного ДВС, та при цьому не зазначив кому такі пояснення повинні бути надані.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а ухвалу такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що дійсно виконавчий лист № 2-6262 виданий 19 грудня 2007 року Оболонським районним судом м. Києва, в частині стягнення з ОСОБА_5 на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сини ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 21 листопада 2007 року перебував на виконанні у відділі ДВС Святошинського РУЮ м. Києва, де державним виконавцем у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» проводилися виконавчі дії по виявленню джерел доходів та майна боржника, та за поданням державного виконавця ухвалою Святошинського районного суду м. Києва, обмежено виїзд боржника за кордон, що підтверджується відповіддю №20493/0/11-15 від 28 серпня 2015 року В.о. начальника ГТУ юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби м. Києва Чепурного В.М. ( а.с. 24, 25).

В липні 2014 року виконавчий лист відділом ДВС Святошинського районного управління юстиції м.Києва був переданий для виконання до ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва для виконання за місцем проживання боржника (АДРЕСА_1).

Із матеріалів справи вбачається, що заявник по вказаній справі, ОСОБА_4 зверталася 22 вересня 2016 року, 24 жовтня 2016 року та 15 лютого 2017 року із зверненнями до в.о. начальника Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Ярмоленка І.А. із заявами щодо стану виконання рішення Оболонського районного суду від 07 грудня 2007 року за виконавчим листом № 2-6262 виданий 07 грудня 2007 року Оболонським районним судом м. Києва. Даних про надання в.о. начальника Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Ярмоленко І.А відповіді на вказані звернення матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Частиною 5 вказаної статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Із врахуванням положень вказаних вище норм матеріального права колегія суддів вважає, що ОСОБА_4, як стягувач відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 1,4 Закону України «Про звернення громадян» вправі звертатися із відповідними зверненнями до в.о. начальника Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Ярмоленка І.А. та відповідно отримувати відповіді на вказані звернення.

В разі не виконання посадовою особою органів державної виконавчої служби вимог Закону України «Про виконавче провадження» чи Закону України « Про звернення громадян» позивачка мала право на звернення до суду із скаргою на бездіяльність відповідних посадових осіб в строки визначенні вказаними Законами та вимагати визнання вказаної бездіяльності неправомірною та просити суд зобов'язати розглянути вказані звернення у строки визначені Законами та надання відповіді на ці звернення.

Статтею 18 Закону України &q?ею;Про виконавче провадження&q? в; передбачено обов'язок і права виконавців, серед переліку яких відсутній обов'язок начальника надавати письмові пояснення з приводу порушення вимог законодавства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, суд скасовує судове рішення частково та ухвалює нове рішення в частині скасування з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи

Проаналізувавши зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки чинним законодавством не передбачені заявлені скаржником дії, які зобов'язаний виконати начальник ВДВС, то за таких обставин доводи апелянта підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню в частині задоволення вимог щодо зобов'язання начальника ВДВС надати письмові пояснення з приводу порушення вимог Закону України &qu,";Про виконавче провадження&qu в;.

Керуючись ст. ст. 18, 19 Закону України &quse;Про виконавче провадження&q? в;, ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сувала Михайла Степановича задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 19 липня 2018 року в частині задоволення скарги скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні скарги щодо зобов'язання начальника ВДВС Святошинського РУЮ у місті Києві та начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві надати письмові пояснення з приводу порушення Закону України &q?да;Про виконавче провадження&q?ду; під час перебування виконавчого провадження № 44042052 по виконанню виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва, справи №2-6262 від 2007 року на виконанні відповідно до ст. 71 Закону України &qu00;Про виконавче провадження&q?о ;.

В іншій частині ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 19 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

В.О. Фінагеєв