Номер провадження 2/243/3659/2018
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

(ЗАОЧНЕ)

«03» грудня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Кобець О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки з розрахунком при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки з розрахунком при звільненні, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 11 червня 2017 року її було звільнено за згодою сторін з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР», що підтверджується записами у трудовій книжці. У 2017 році ТОВ «Скат-Центр» припинило виплачувати позивачу заробітну плату. Станом на час звільнення позивача заборгованість по заробітній платі складала 29482,58 грн. При звільненні відповідач не провів з нею остаточного розрахунку, остання виплата заборгованості по заробітній платі перерахована 14 серпня 2018 року.

Вважає, що оскільки відповідач не розрахувався з нею у день звільнення 11 червня 2017 року, а провів розрахунок лише 14 серпня 2018 року, то з відповідача на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 84791,85 грн., що підтверджується здійсненим нею розрахунком.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» на її, ОСОБА_1, користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 червня 2017 року по 14 серпня 2018 року у сумі 84791,85 грн.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 03 грудня 2018 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив (а.с.32).

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки з розрахунком при звільненні, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 працювала в ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» та 16 червня 2017 року була звільнена за згодою сторін, на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України ( Наказ № 690 від 16 червня 2017 року) ( а.с7-10).

Суд не приймає до уваги посилання позивача ОСОБА_1 в тій частині, що її було звільнено 11 червня 2017 року та з цього часу з нею не проведено остаточного розрахунку, оскільки з копії трудової книги вбачається, що ОСОБА_1 звільнена з 16 червня 2017 року, тому відповідач повинен здійснити розрахунок саме у день звільнення, що є 16 червня 2017 року. (а.с. 10)

У відповідності до ч.1 ст. 94 КЗпП України « Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу».

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У відповідності до ч.1 ст. 94 КЗпП України « Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу».

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.

Зі змісту ч.7 ст.43 Конституції України, ч.1ст.115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата- це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно - правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата».

Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці ( норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Отже відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець.

При звільненні з підприємства 16 червня 2017 року остаточний розрахунок по заробітній платі з ОСОБА_1 проведений не був.

Відповідно до відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 за формою ОК-5, за січень 2017 року позивачу нарахована заробітна плата в розмірі 7242,40 грн. за лютий 2017 року 5742,40 грн., за березень 2017 року 5860,80 грн., за квітень 2017 року 5860,80 грн., травень 0,00 грн. за червень 2017 року 4776,18 грн., а разом 29482,58 грн.

Відповідно до листа Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці від 06 червня 2018 року, в ТОВ «Скат-Центр» виявлено порушення вимог трудового законодавства, про що складено акт, внесено припис про усунення порушень та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП. Внаслідок чого на ТОВ «Скат-Центр» був накладений штраф, який було сплачено (а.с. 15).

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує на те, що вона не отримувала заробітну плату при звільненні, а отримала її лише 14 серпня 2018 року (а.с.1-2).

В той же час відповідач не надав належних доказів щодо виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі у день її звільнення , а саме 16 червня 2017 року.

На підставі п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

На підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання, це компенсаційна виплата порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку, та є видом матеріальної відповідальності роботодавця. Підставою відповідальності власника (підприємства) є склад правопорушення, який включає два юридичних факти - порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП) та вина власника.

На відміну від кримінально-правової доктрини, цивільні правовідносини побудовані на принципу презумпції вини особи, яка завдала шкоди, тобто вона звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання (ч. 1 ст. 614 ЦК України). Обов'язок доказування відсутності вини покладається на особу, яка порушила зобов'язання. Визначальним для встановлення наявності чи відсутності вини є не тільки ставлення роботодавця до своєї протиправної поведінки, скільки упущення (свідоме чи несвідоме, умисне чи необережне) контролю за своєю поведінкою. Для визначення цивільно-правової відповідальності роботодавця при відшкодуванні шкоди працівнику форма вини юридичного значення не має. Шкода, заподіяна роботодавцем своєму працівнику, умисними чи необережними діями підлягає відшкодуванню.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до п. 2 р. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Враховуючи вищенаведене, оскільки звільнення позивача відбулося 16 червня 2017 року, в основу розрахунку середнього заробітку мають бути покладені відомості про заробітну плату ОСОБА_1 за березень та квітень 2017 року, оскільки розмір заробітної плати позивача згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу за травень 2017 р. складає 0,00 грн., суд приходить до переконання, що позивач у цьому місяці не працював жодного дня, тому кількість робочих днів при розрахунку розміру середньої заробітної плати у травні 2017 року складатиме 0 днів.

Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року (з подальшими змінами та доповненнями) розділ ІV пункт 8, передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Враховуючи обставини викладені вище, розрахунок середнього заробітку належить проводити виходячи з середньоденного заробітку позивача, який складатиме11721,60 грн. (5860,80 грн. (нарахована заробітна плата за березень 2017 року) + 5860,80 грн. (нарахована заробітна плата за квітень 2017 року) / 41 (кількість робочих днів: у березні 2017 року 22 дні , у квітні 2017 року 19 днів) = 285,89 грн.

За період з 16 червня 2017 року (позивач звільнений 16 червня 2017 року, а не 11 червня 2017 року, як вона зазначає у позовній заяві, розрахунок з позивачем повинен був бути проведений 16 червня 2017 року, прострочення мало місце з 16 червня 2017 року до 14 серпня 2018 року (дату перерахування заборгованості по заробітній платі на рахунок позивача) кількість робочих днів складає 291 день ( з 16 червня 2017 року - 10 днів, липень 2017 року - 21 день, серпень 2017 року - 22 дня, вересень 2017 року - 21 день, жовтень 2017 року - 21 день, листопад 2017 року - 22 дні, грудень 2017 року - 20 день, січень 2018 року - 21 день, лютий 2018 року - 20 днів, березень 2018 року - 21 день, квітень 2018 року - 19 днів, травень 2018 року - 21 днів, червень 2018 року - 20 днів, липень 2018 року - 22 дня, 14 серпня 2018 року - 10 днів.

Кількість робочих днів розраховано на підставі листів Міністерства соціальної політики від 05 серпня 2016 року № 11535/0/14-16/13 та від 19 жовтня 2017 року №224/0/103-17/214, якими затверджені норми тривалості робочого часу на 2017, 2018 роки відповідно, час затримки розрахунку складе 291 робочих дня, тобто розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку буде складати 83193,99 грн. (285,89 грн. х 291 дня).

У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці": "Задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення."

Відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.

Проаналізувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню у розмірі 83193,99 грн., за період з 16 червня 2017 року, дня звільнення, відповідно до трудової книги по 14 серпня 2018 року, дня фактичного розрахунку з якої підлягають утриманню податки і обов'язкові платежі, а тому повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Отже, приймаючи до уваги вищенаведені розрахунки, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а інша частина позовних вимог не підлягає задоволенню.

При цьому суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. за вимоги майнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 78, 128, 131, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 4, 83, 116, 117 КЗпП України, Законом України Про оплату праці, Законом України Про судовий збір, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки з розрахунком при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР», яке знаходиться за адресою: 03039 м. Київ, провулок Червоноармійський, будинок №14, Ідентифікаційний код юридичної особи 37716181 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою Донецька область місто Горлівка вул. Синопська, будинок №3, середній заробіток за час затримки з розрахунку при звільненні з 16 червня 2017 року по 14 серпня 2018 року у розмірі 83193,99 грн., (вісімдесят три тисячі сто девяносто три грн. 99 коп.) з якої підлягають утриманню податки і обовязкові платежі.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР», яке знаходиться за адресою: 03039 м. Київ, провулок Червоноармійський, будинок №14, Ідентифікаційний код юридичної особи 37716181, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири грн. 80 коп.) до державного бюджету коштів на доходний рахунок 6001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , код класифікації доходів бюджету: 22030106.

У задоволенні іншої частини позовних вимоги ОСОБА_1 - відмовити у звязку з відсутністю підстав.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2018 року.

Головуючий:

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_3