Справа № 577/4362/18
Провадження № 2/577/1575/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2018 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Степановій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_1 Русія Русінгіновича, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: виконавчий комітет Конотопської міської ради про усунення перешкод в користуванні майном,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з вказаним позовом, та уточнивши позовні вимоги, просять визнати ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий 25 червня 2012 року Конотопським МВ УМВС України в Сумській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) таким, що втратив право користування квартирою № 51 по вул. Клубній, 119а в м. Конотопі Сумської області та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Свої вимоги обгрунтовують тим, що їм належить на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1. Окрім них, у вказаній квартирі зареєстровані Окуна ОСОБА_5, невістка ОСОБА_1В, та син невістки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4 Бу зареєстрований в їх квартирі 07.08.2012 року за їхньою згодою, але фактично він в квартирі ніколи не проживав, речей своїх не перевозив. З моменту реєстрації та до звернення з вказаним позовом до суду за зазначеною адресою відповідач не проживає, витрат по утриманню не несе. Місце проживання відповідача їм невідоме, на зв'язок не виходить, за адресою реєстрації не з'являється. Вони мають намір оформити житлову субсидію на вказане житло, але не можуть цього зробити, оскільки їм невідомий дохід відповідача. Вирішити питання в добровільному порядку не вдається, тому вони змушені звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася. надала заяву, в якій просить справу розглядути без її участі за участю представника ОСОБА_6 ( а.с. 39).

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, кожен окремо надали заяву, в якій просять справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити ( а.с. 25, 26, 27).

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку ( а.с. 38).

Третя особа: виконавчий комітет Конотопської міської ради в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу без участі її представника, по суті заявлених вимог не заперечує, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду ( а.с. 35).

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

З копії свідоцтва про право власності на житло від 15.03.2007 року та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.03.2007 року вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 ( а.с. 10, 20).

ОСОБА_7 03.09.2011 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_8 ( а.с. 18).

З довідки відділу організаційної та кадрової роботи виконавчого комітету Конотопської міської ради № 7151 від 10.09.2018 року вбачається, що АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_2, донька ОСОБА_3, син ОСОБА_2, невістка ОСОБА_9, онука ОСОБА_10 та син невістки ОСОБА_4 ( а.с. 21).

Позивачами надано копії квитанцій про сплату житлово-комуналних послуг з розрахунку на 7 мешканців ( а.с. 22-24).

Свідок ОСОБА_11, допитаний в судовому засіданні, пояснила, що є сусідкою позивачів. Знає родину ОСОБА_10 з 1994 року. Відповідач ОСОБА_4 в квартирі позивачів ніколи не проживав.

Свідок ОСОБА_12, допитаний в судовому засіданні, пояснила, що є сусідкою позивачів. Знає родину ОСОБА_10 більше 20 років. Стверджує, що ОСОБА_4 в квартирі позивачів ніколи не проживав.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання підтверджуються і доповнюються іншими зібраними по справі доказами.

Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідача в будинку, у матеріалах справи відсутні.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам'яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника (ст. 346 ЦК України).

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України).

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_4. Відповідач зареєстрований у спірній квартирі, як син дружини члена сімї одного із власників, але не проживає.

За встановлених обставин позивачі мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права власності, тому позовні вимоги про визнання ОСОБА_13 таким, що втратив право користування квартирою № 51 по вул. Клубній, 119а в м. Конотопі Сумської області, підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про зняття з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання

Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби.

Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Тому позовні вимоги про зняття ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_5 є передчасними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивачів порушене і підлягає захисту. Вимоги позивачів про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, законні та обґрунтовані і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. В решті позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 346, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 64, 150, 156 ЖК України, ст. ст. ст. 12, 76-78, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_4), ОСОБА_1 Русія Русінгіновича ( ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_5, виданий 27 травня 1996 року Конотопським МВ УМВС України в Сумській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_6), ОСОБА_2 ( 01 вересня 1978 рок ународження, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_7, виданий 01 червня 1995 року Конотопським МВ УМВС України в Сумській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_8, ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_9, виданий 25 жовтня 2011 року Конотопським МВ УМВС України в Сумській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_10) задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий 25 червня 2012 року Конотопським МВ УМВС України в Сумській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) таким, що втратив право користування квартирою № 51 по вул. Клубній, 119а в м. Конотопі Сумської області.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий 25 червня 2012 року Конотопським МВ УМВС України в Сумській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_4) судовий збір у розмрі 704 ( сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Буток Т. А.