Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/2136/18
Провадження № 2/191/623/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08.11.2018
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Гречко Ю.В.
за участю секретаря Борисової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщення,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Западна, 38, який був придбаний мною 05 квітня 2006 року за договором купівлі-продажу.
В даному будинку окрім нього зареєстровані його колишня дружина ОСОБА_2 та її син від попереднього шлюбу ОСОБА_3.
З відповідачем ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2006 року по 27 вересня 2017 року. Шлюб розірваний рішенням Синельниківського міськрайонного суду, справа № 191/2198/17.
Відповідачі з 02 травня 2017 року, і по даний час у будинку не проживають, ніякого звязку з ними він не підтримує, відомо тільки, що вони виїхали працювати за кордон.
Відповідачі не бажають вчиняти дій для зняття з реєстраційного обліку в добровільному порядку, що призводить до додаткових матеріальних витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання газу, електроенергії, які здійснюються за його рахунок.
Будинок був придбаний ним ще до щлюбу зі ОСОБА_2, тому поділу не підлягає.
Перебування відповідачів на реєстраційному обліку у належному йому будинку порушує його право на отримання державної субсидії на оплату комунальних послуг, що суттєво погіршує його матеріальний стан і обмежує його право власності та володіння своїм майном.
Також він має бажання зареєструвати у будинку інших осіб, але у звязку із реєстрацією відповідачів цього зробити неможливо, оскільки на кожну зареєстровану особу є певні норми житлової площі будинку і якщо ця площа менше за норму, особа не може стати на реєстрацію.
Між ним та відповідачами не існує будь-яких домовленостей щодо користування належним йому будинком, відповідачі не оплачують плату за користування жилим приміщенням, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймають участь у спільному побуті, тому він вважаються такими, що втратили право користування ним.
Оскільки договір найму житлового приміщення між ним та відповідачами не укладався, відповідно до абзацу 1 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовуються норми цивільного законодавства.
Таким чином, оскільки відповідач у будинку не проживає близько двох років, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, - він вважається таким, що втратив право користування ним.
Таким чином, відсутність відповідачів без поважних причин в період з 02 травня 2017 року по теперішній час, є тією обставиною, що зумовлює втрату ними права користування житлом, яке належить йому на праві власності.
Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Западна, 38.
До початку судового засідання від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча про день та час розгляду справи була повідомлений належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 25 квітня 2006 року серії ВСР № 979578, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.. Західна, 38 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВУ № 038070 від 28 квітня 2006 року.
Відповідно даних домової книги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, 01.09.1997 року зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.
Згідно довідки, виданої 19 травня 2018 року головою квартального комітету № 10, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, 01.09.1997 року зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 однак не мешкають за даною адресою з 02 травня 2017 року.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.
Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщення - задовольнити .
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Западна, 38.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_6