Ухвала

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 432/8058/13-ц

провадження № 61-22359ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду:

Черняк Ю.В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Стахановський вагонобудівний завод»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Стахановського міського суду Луганської області від 14 квітня 2014 року у складі судді Бондаренко Н. О. та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 03 червня 2014 року у складі колегії суддів: Дмитрієвої Л. Д., Гаврилюка В. К., Околот Г. М., у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Стахановський вагонобудівний завод» про визнання незаконними дій щодо видачі неналежної довідки про заробітну плату та щодо відмови у її видачі, зобов'язання видати належну довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження,

ВСТАНОВИВ:

У 2013 році ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Стахановський вагонобудівний завод» (далі - ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод») про визнання незаконними дій щодо видачі неналежної довідки про заробітну плату та щодо відмови у її видачі, зобов'язання видати належну довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження.

Позовну заяву мотивовано тим, що ОСОБА_4 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1 категорії - інвалідом Чорнобильської катастрофи 3 групи. Під час участі у ліквідації наслідків на Чорнобильській атомній електростанції позивач працював у ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод».

З 27 травня 2013 року позивач отримує пенсію по інвалідності в мінімальному розмірі без урахування його заробітної плати за період роботи в зоні відчуження на Чорнобильській атомній електростанції.

Перерахунок пенсії зробити неможливо у зв'язку з ненаданням ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» належної довідки про заробітну плату позивача за період його роботи в зоні відчуження. Тому позивач просив суд визнати незаконними дії ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» щодо видачі йому неналежної довідки про його заробітну плату та щодо відмови відповідача у видачі належної довідки про заробітну плату, зобов'язати відповідача видати позивачу належну довідку про його заробітну плату в зоні відчуження.

У запереченнях на позовну заяву ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» зазначило, що у відповідача відсутні оригінали первинних документів, на підставі яких відповідач міг би надати довідку встановленого зразка, із зазначенням інформації з точними цифрами.

Рішенням Стахановського міського суду Луганської області від 14 квітня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконними дії ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» щодо: видачі ОСОБА_4 неналежної довідки від 23 серпня 2013 року про розміри його заробітної плати, фактично сплаченої йому за час роботи в зоні відчуження Чорнобильської атомної електростанції; відмови у видачі ОСОБА_4 належної довідки про розмір його заробітної плати, фактично сплаченої йому за час його роботи в зоні відчуження Чорнобильської атомної електростанції за жовтень 1986 року.

Зобов'язано ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» видати ОСОБА_4 довідку про розмір його заробітної плати, фактично сплаченої йому за час його роботи в зоні відчуження (зонах небезпеки) Чорнобильської атомної електростанції в жовтні 1986 року із зазначенням у цій довідці: розміру збереженої середньої заробітної плати за дні роботи у зоні відчуження - 105,87 крб за 8 робочих днів; розміру оплати за дні роботи у зоні відчуження в кратному розмірі - 582,30 крб за 11 днів; розміру збереженої тарифної ставки за роботу у вихідні дні - 16,08 крб за 3 дні; розміру доплати збереженої тарифної ставки за роботу у вихідні дні - 16,08 крб за 3 дні; загального розміру заробітної плати за роботу у зоні відчуження - 720,33 крб, з яких - 16,08 крб доплати за роботу у вихідні дні. Відомості про те, що вказані суми заробітної плати нараховані та сплачені за 11 днів (2, 3, 6, 8, 10, 11, 12, 14, 16, 18 та 20) жовтня 1986 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків. Для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надаються первинні документи, які підтверджують період роботи в зоні відчуження із зазначенням населених пунктів та кількості робочих годин щоденно в зоні відчуження (табель обліку робочого часу, шляховий лист, особові картки з розшифровкою кодів виплат того часу), завірені організацією, в складі якої особа працювала в зоні відчуження.

З касаційного провадження та доданої до касаційної скарги ухвали Апеляційного суду Луганської області від 03 червня 2014 року вбачається, що апеляційну скаргу ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» відхилено, рішення Стахановського міського суду Луганської області від 14 квітня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2014 року, ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, оскільки суди дійшли передчасного висновку про задоволення позову, так як не дослідили та не оцінили у повній мірі подані ним на підтвердження своїх заперечень на позов доводи, унаслідок чого не встановили усіх обставин справи.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 28 липня 2014 року відкрито касаційне провадження у вищезазначеній справі та витребувано її матеріали із Стахановського міського суду Луганської області.

Вимоги зазначеної ухвали суду касаційної інстанції у частині витребування цивільної справи не виконано, що підтверджено листом Сєвєроденецького міського суду Луганської області від 11 листопада 2015 року № 19706/15-вих., що свідчить про втрату судової справи.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційне провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Верховного суду від 07 червня 2018 року до Сєвєродонецького міського суду Луганської області направлено копії матеріалів касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Стахановський вагонобудівний завод» про визнання незаконними дій щодо видачі неналежної довідки про заробітну плату та щодо відмови у її видачі, зобов'язання видати належну довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження для відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 липня 2018 року провадження у вищезазначеній справі у редакції наведених вище судових рішень відновлено частково. Відновлено втрачене судове провадження в частині рішення Стахановського міського суду Луганської області від 14 квітня 2014 року. В іншій частині, а саме в частині ухвали Апеляційного суду Луганської області від 03 червня 2014 року, відновити провадження не виявилося можливим.

Відповідно до частини третьої статті 494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз'яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 328 ЦПК України 2004 року, у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі також у випадку, якщо справа не переглядалась в апеляційному порядку.

Аналогічні положення закону містяться у ЦПК України, чинного на час касаційного перегляду справи.

У частині другій статті 17 ЦПК України визначено, що не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційне провадження відкрите, а відсутність відновленого судового рішення апеляційного суду перешкоджає касаційному перегляду справи, то касаційне провадження слід закрити.

При цьому учасникам справи роз'яснюється, що у зв'язку з неможливістю відновити втрачене судове провадження у повному обсязі вони не позбавлені можливості повторно звернутися до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Стахановського міського суду Луганської області від 14 квітня 2014 року на загальних підставах.

Керуючись статтями 389, 400, 494 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Стахановського міського суду Луганської області від 14 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 03 червня 2014 року закрити.

Роз'яснити заявнику про його право на повторне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Стахановського міського суду Луганської області від 14 квітня 2014 року на загальних підставах.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник