КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Яровенко Н.О.
№22-ц/824/1234/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №755/1228/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача УкраїнецьЛ.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Старкпром», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Людмила Володимирівна, ОСОБА_5 про скасування запису в державному реєстрі та визнання недійсним договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И В

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ТОВ «Старкпром», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу-державний реєстратор Джуринська Л.В. про скасування запису в державному реєстрі.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 26 січня 2007 року між нею та ВАТ «Кредобанк» укладено іпотечний договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинною В.В. за №70, іпотекою забезпечувалося виконання зобов'язань за кредитним договором №10 від 26 січня 2007 року, укладеного між ВАТ «Кредобанк» та нею.

За вказаним договором, в іпотеку банку передано майнові права на земельну ділянку №16 по вул. Садовій, 5 в місті Києві, що належали їй на праві приватної власності.

На початку січня 2017 року до неї звернулися невідомі особи, які повідомили про те, що 29 грудня 2016 року ТОВ «Старкпром» набуло право власності на вказану вище земельну ділянку.

З державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що 29 грудня 2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. проведено державну реєстрацію права власності відповідача на вказану земельну ділянку, дане право набуто відповідачем на підставі договору іпотеки, серія та номер 70, виданий 26 січня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинною В.В.; договору про відступлення прав за договором іпотеки №2359, виданий 27 травня 2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П.; договору про відступлення прав за договором іпотеки №2365, виданий 27 травня 2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П.

Зазначає, що станом на 30 грудня 2016 року вона не отримувала від відповідача вимогу про усунення порушення, що грубо суперечить вимогам ст.35 Закону України «Про іпотеку».

Ураховуючи наведене та з усіма уточненнями просила суд: скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №18428244 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку №16 з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1; та визнати недійсним укладений ТОВ «Старкпром» та ОСОБА_5 договір іпотеки №56 від 13 січня 2017 року на земельну ділянку АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Джуринською Л.В. 13.01.2017 року та зареєстрований в реєстрі за №33422972.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Скасовано арешт, накладений на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Київ, ДВРЗ садове товариство, земельна ділянка 16, площею 0, 062 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Старкпром», згідно договору відступлення прав за договором іпотеки від 27.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Звертає увагу на відсутність правової підстави для набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку у зв'язку з порушенням процедури позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також зазначає, що на момент звернення стягнення на предмет іпотеки в державному реєстрі існувала заборона на відчуження - арешт нерухомого майна.

Спірний запис в державному реєстрі вчинений за відсутності правочину та всупереч вимог цього закону.

Укладений між відповідачем та ОСОБА_5 договір іпотеки спірної ділянки суперечить положенням статей 203, 215 ЦК України, оскільки вона не надавала згоди на передання прав на майно третім особам.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 26 січня 2007 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір№10, за умовами якого банк видав позичальнику кредит у сумі 85 000,00 доларів США на строк до 01 січня 2027 року на придбання нерухомого майна, а саме: земельної ділянки площею 0,0620 га, що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1(с/т «ДВРЗ») (т. 1 а.с. 130-131).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 26 січня 2007 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_3укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашиною В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 70 (т. 1 а.с. 132-133), за умовами якогоіпотеки є майнові права на земельну ділянку площею 0,0620 га, що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 (с/т «ДВРЗ»), яка стане власністю іпотекодавця після оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку.

26 травня 2016 року між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 10 від 26 січня 2007 року та договором іпотеки (т. 1 а.с.120-122).

27 травня 2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» та ТОВ «Старкпром» укладено договір про відступлення прав за договорами кредиту та іпотеки (т. 1 а.с. 123-124).

30 грудня 2016 року приватним нотаріусомКиївського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за яким за ТОВ «Старкпром» зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку (предмет іпотеки).

Звертаючись в суд з позовом про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №18428244 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку №16 з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3 посилалася на відсутність правової підстави для набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку у зв'язку з порушенням процедури позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, на те, що спірний запис в державному реєстрі вчинений за відсутності правочину та всупереч вимог цього закону. Також зазначала, що на момент звернення стягнення на предмет іпотеки в державному реєстрі існувала заборона на відчуження - арешт нерухомого майна.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Сам договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

Відповідно статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Пунктом 5.1. договору іпотеки передбачено випадки набуття іпотекодержателем права на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п.5.2. договору іпотеки іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 30 днів, - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 5.4.1 договору іпотеки, у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець передає у власність іпотекодержателю предмет іпотеки. Ціна придбання визначається шляхом експертної оцінки предмету іпотеки на день придбання. У разі, якщо ціна предмету іпотеки, який передається іпотекодержателю у власність, є меншою від суми заборгованості, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна іпотекодавця. Витрати на проведення експертної оцінки предмету іпотеки покладаються на іпотекодавця. Рішення про прийняття у власність предмету іпотеки приймається іпотекодержателем одноосібно. Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Іпотекодавець засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про прийняття у власність предмету іпотеки. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іпотекодавцем.

У пункті 8.7. іпотечного договору сторони погодили, що усі повідомлення між сторонами здійснюються в письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів або телеграм.

Таким чином у іпотечному договорі міститься застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, що спростовує доводи позивача про з порушення процедури позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки з огляду на відсутність правочину, а саме договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як убачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, остання не виконала умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 08.06.2016 року становила 2442367,73 грн., тому у ТОВ «Старкпром» виникло право на задоволення своїх вимог як іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки шляхом його прийняття у свою власність згідно з пунктами 5.1 -5.3, 5.4.1 договору іпотеки.

При цьому апеляційний суд вважає, що рішення про реєстрацію права власності за ТОВ «Старкпром» на предмет іпотеки відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства з огляду на таке.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно частини третьої статті 10 Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно частини другої статті 18 Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно пункту 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотеко держателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Таким чином, наведеними правовими нормами визначено вичерпний перелік обов'язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

У справі, що переглядається, встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки ТОВ «Старкпром» надало нотаріусу такі документи: договір іпотеки, посвідчений 26 січня 2007 року приватним нотаріусом КМНО Пашиною В.В., за реєстровим №70; договір відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений 27 травня 2016 року приватним нотаріусом Львівського МНО Новосад О.П. за реєстровим №2359; договір відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений 27 травня 2016 року приватним нотаріусом Львівського МНО Новосад О.П. за реєстровим №2365; заяву-вимогу про повернення боргу за кредитним договором від 08 червня 2016 року, посвідчену приватним нотаріусом КМНО Колесник О.І., за реєстровим №840; свідоцтво, видане 22 липня 2016 року приватним нотаріусом КМНО Колесник О.І. за реєстровим номером №1302, про те, що 09 червня 2016 року заяву ТОВ «Старкпром» передано ОСОБА_3 щодо вимоги про повернення боргу за кредитним договором №10 від 26 січня 2007 року.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

08 червня 2016 року ТОВ «Старкпром» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального міського нотаріального округу Колесник О.І. із заявою про передання ОСОБА_3 заяви про вимогу повернення боргу за кредитним договором № 10 від 26 січня 2007 року, в якій зазначало, що за умовами договору іпотеки, банк, а тепер і компанія, має право, у випадку невиконання обумовлених кредитним договором та договорами забезпечення зобов'язань, звернути стягнення на заставлене майно (т. 1 а.с. 134-135).

Зазначену вимогу ОСОБА_3 отримала 13 червня 2016 року (т. 1 а.с. 107).

Як вірно зауважено судом першої інстанції, посилання позивача на те, що вона знала про письмову вимогу про повернення боргу, проте, в той час вона перебувала в місцях позбавлення волі, не свідчить про порушення процедури позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки позивачем не надано доказів виконання нею вимог п. 9.1. кредитного договору про повідомлення банку зміну місця проживання, інших обставин, здатних вплинути на виконання ним зобов'язань за цим договором, протягом трьох днів з моменту настання таких обставин.

Оскільки позивач не вчинила дії щодо погашення заборгованості, а наданими доказами підтверджено сплив 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя, отже ТОВ «Старкпром» не порушено вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» та пункту 61 Порядку.

З огляду на це, безпідставними є доводи ОСОБА_3 про порушення процедури позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки.

Щодо доводів незаконність запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, оскільки на момент звернення стягнення на предмет іпотеки в державному реєстрі існувала заборона на відчуження - арешт нерухомого майна слід зазначити наступне.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що в державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Згідно п.4 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації інших обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.5 ст. 24 Закону, відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Відповідно Витягу за результатами пошук інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна від 30 грудня 2016 року за №192758867, та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна від 30 грудня 2016 року за №77527661 щодо майна: земельна ділянка, кадастровий номер: НОМЕР_1, інформація щодо накладення арешту відсутня. (а.с.128)

Крім того, згідно ст.10 Закону, державний реєстратор зобов'язаний перевірити наявність обтяження щодо нерухомого майна, а не заборони, які існують у його власника.

Установивши, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, ТОВ «Старкпром» надало нотаріусу передбачені Порядком документи та відсутні підстави для відмови у державній реєстрації, передбачені частиною першою статті 24 Закону, колегія суддів вважає, що державна реєстрація права власності предмета іпотеки за ТОВ «Старкпром» проведена з додержанням норм чинного законодавства.

Також судом вірно зауважено, що вимога про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку мала бути пред'явлена до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринської Л.В., яка є державним реєстратором, що прийняла рішення про здійснення запису, а ТОВ Старкпром» не є суб'єктом, який здійснює повноваження у сфері державної реєстрації права. Разом з тим, клопотання про залучення приватного нотаріуса в якості співвідповідача в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, судова колегія вважає, що реєстрація права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ «Старкпром» була здійснена на підставі укладеного іпотечного договору та відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №18428244 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку №16 з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Також колегія суддів погоджується з відмовою в задоволенні вимоги про визнання недійсним договору іпотеки №56 від 13 січня 2017 року укладеного між ТОВ «Старкпром» та ОСОБА_5 на земельну ділянку АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Джуринською Л.В. 13.01.2017 року та зареєстрований в реєстрі за №33422972 виходячи з наступного.

13 січня 2017 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Старкпром» укладено договір позики грошових коштів за умовами якого ОСОБА_5 передав, а ТОВ «Старкпром» прийняв у власність 300 000,00 грн. в строк до 13 січня 2018 року (т. 2 а.с. 28).

13 січня 2017 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Старкпром» укладено іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є спірна земельна ділянка.

Оскільки, як встановлено вище, право власності за ТОВ «Старкпром»зареєстроване у відповідності до норм чинного законодавства, тому вимога про визнання недійсним договору іпотеки від 13 січня 2017 року, яка є похідною, задоволенню не підлягає.Крім того, як вірно зауважено судом першої інстанції, спірний іпотечний договір від 13 січня 2017 року, укладений у відповідності до вимог ст. 203 ЦК України та жодним чином не порушує прав та законних інтересів позивача.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволення позовних вимог уповному обсязі.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А.Шебуєва