Єдиний унікальний номер 725/4322/17
Номер провадження 2/725/875/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2018 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретаря: Майстрюк В.О.

Позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідачів: ОСОБА_5

представників відповідача ЧМР: ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 міської ради, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, третя особа: Державний реєстратор ОСОБА_8 міського комунального бюро технічної інвентаризації ОСОБА_14 про визнання незаконним рішення та його скасування, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 міської ради, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, третя особа: Державний реєстратор ОСОБА_8 міського комунального бюро технічної інвентаризації ОСОБА_14 про визнання незаконним рішення та його скасування.

Посилалася на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.2006 року належала на праві власності квартира №3, що по вул. Залозецького, 5 м. Чернівці. Зазначена квартира у вигляді окремого житлового будинку під літ.Б-1 розташована на земельній ділянці разом з будинком під літ. А-1, власниками якого є відповідачі.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_8 міської ради №604/19 від 11.11.2014 року житловому будинку літ «Б» по вул. Залозецького, 5 м.Чернівці була присвоєна окрема поштова адреса, а саме: м.Чернівці вул.Залозецького, 5-А.

В подальшому, їй було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки безоплатно у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,0219 га.

З метою розподілу спільної земельної ділянки будинків №5-А та №5 по вул. Залозецького м.Чернівці було виготовлено проект такого розподілу. Проте відповідачі не погодилися з таким розподілом і виготовили свій проект розподілу, згідно якого ширина проїзду з вул. Залозецького на її земельну ділянку становить 1 м. За її відсутні та згоди даний проект було погоджено на засіданні комісії ОСОБА_8 міської ради з розгляду земельних спорів та рішенням ОСОБА_8 міської ради №725 від 29.05.2017 року земельну ділянку, площею 0,0544 га було передано у спільну сумісну власність відповідачів.

Із вказаним рішенням вона не погоджується, вважає його незаконним та таким, що порушує її права суміжного землекористувача.

Так, у відповідності до п.6.2 Державних будівельних норм В.1.1.7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва» проїзди й підїзні шляхи для пожежних машин слід передбачати відповідно до вимог ДБН 360-92. Зокрема п.2* додатку 3.1 норм передбачено, що при проектуванні проїздів і пішохідних шляхів необхідно забезпечувати можливість проїзду пожежних машин до житлових і громадських будинків, у тому числі із вбудовано-добудованими приміщеннями, і доступи пожежних або авто підйомників у будь-яку квартиру або приміщення. Ширина проїзду повинна бути не менше 3,5 м. У зоні між будинками та проїздами, а також на відстані 1,5 м. від проїзду з боку протилежного будинку не допускається розміщати огородження, повітряні лінії електропередачі й рядову посадку дерев.

Рішення органу місцевого самоврядування вказаним вимогам не відповідає, оскільки ним її позбавлено можливості влаштувати проїзд до свого будинку.

Крім того, вказувала на те, що на даний час власники суміжної земельної ділянки почали будівництво паркану, позбавивши її можливості належного здійснення права користування земельною ділянкою, оскільки відсутність проїзду позбавляє її можливості заїзду транспорту для здійснення ремонту будинку, створені перешкоди у доступу рятувальним службам.

Просила визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_8 міської ради №725 від 29.05.2017 року в частині передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 земельної ділянки по вул.Залозецького, 5 м.Чернівці, площею 0,0544 га (кадастровий номер :07:005:1080) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Ухвалою суду від 17.10.2017 року у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку було відмовлено.

Також ухвалою суду від 13.12.2017 року було вжито заходів забезпечення доказів та витребувано з Відділу Держгеокадастру м.Чернівці Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області копію проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки .

Відповідачем ОСОБА_12 було подано заперечення на позов, в яких вона позов не визнала. Вказувала на те, що представник позивача був присутній під час засідання комісії ОСОБА_8 міської ради з розгляду земельних спорів 08.02.2017 року. При розподілі земельної ділянки позивачу було передано земельну ділянку площею 0,0219 га, що навіть більше ніж передбачено відповідно до розрахунків за ст. 120 ЗК України. Тому права позивача порушені не були.

Відповідачем ОСОБА_8 міською радою також було подано відзив на позов, в якому орган місцевого самоврядування позов не визнав. Посилався на те, що будинковолодіння №5, що по вул. Залозецького м.Чернівці складалося з трьох квартир, а саме: квартири №1, площею 95,60 кв.м., квартири №2, площею 46,70 кв.м., які належить відповідачам, та квартир №3, площею 41,80 кв.м., яка належить позивачу. Квартири №1 та №2 знаходяться в будинку літ.А., а квартира №3 знаходиться в будівлі літ.Б. За даним будинковолодінням було закріплено земельну ділянку, площею 0,0763 га. Частка позивача у будинковолодінні складає 23 %, а тому позивач відповідно мала право на отримання земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,0175 га. Проте з метою облаштування окремого входу до будинку позивача площу її земельної ділянки було збільшено на 44 кв.м., при цьому було зменшено розмір земельної ділянки, на яку мали право відповідачі у справі.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та підтвердили, викладені в позовній заяві обставини. Просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_12 та її представник у судовому засіданні позов визнали. Надали суду пояснення аналогічні, викладеним у запереченнях на позов. Просили відмовити у задоволенні позову.

Представники відповідача ОСОБА_8 міської ради позов не визнали з підстав, викладених у поданому до суду відзиві. Вважають, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування відповідає вимогам Закону. Просили відмовити у задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_15, ОСОБА_11, ОСОБА_13 у судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Третя особа державний реєстратор ЧМКБТІ ОСОБА_14 у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до переконливого висновку, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Зокрема, судом встановлено такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин:

У будинку №5, що по вул.Залозецького в м.Чернівці є три квартири, які розташовані у двох самостійних відкремлених будинках літ.А та літ. Б-1. Квартири №1 та №2 розташовані у будинку літ.А , а квартира №3 у будинку літ.Б-1. Будинок літ.А, розташований біля входу на початку земельної ділянки, а будинок літ.Б-1 навпаки у дворі будинку на межі земельної ділянки. Зазначені обставини підтверджуються схематичним планом земельної ділянки, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с.12 Том 1).

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.03.2006 року належить на праві власності квартира №3, що по вул.Залозецького, 5 м.Чернівці, загальною площею 41,80 кв.м., в тому числі житловою площею 21, 80 кв.м. (а.с.9 Том 1).

Квартира №1 за вказаною на адресою, загальною площею 95,90 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1998 року належить ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_11 (а.с.112 Том 1).

ОСОБА_13 належить на праві власності квартира №2, що по вул.Залозецького, 5 м.Чернівці, загальною площею 46,70 кв.м., в тому числі житловою площею 28, 20 кв.м. (а.с.114-116 Том 1).

У подальшому, рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_8 міської ради №604/19 від 11.11.2014 року було присвоєно поштову адресу м.Чернівці вул.Залозецького, 5-А - житловому будинку літ.Б, загальною площею 43,30 кв.м., власником якого є ОСОБА_1 із зняттям будинку з балансу комунальної власності та виділом із складу будинковолодіння (а.с.16 Том 1).

За вказаним будинковолодінням на підставі рішення виконкому ОСОБА_8 міської ради №1038 від 06.10.1953 року було закріплено земельну ділянку, загальною площею 904 кв.м. (а.с.171 Том 1).

На даний час, за виключенням площ земельної ділянки під будівлями, за будинковолодінням закріплено земельну ділянку, площею 0,0763 га (а.с.142 Том 1). Вказана обставина повністю визнавалась учасниками справи.

Спір між сторонами виник саме у звязку з розподілом між сторонами земельної ділянки, площею 0,0763 га, що була закріплена за будинком №5, що по вул.Залозецького м.Чернівці.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6, п.7 постанови від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснив, що при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Отже, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Правові підстави та порядок передачі земельних ділянок у користування громадянам детально регламентовані Земельним кодексом України.

Зокрема, відповідно до приписів статті 12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Стаття 86 ЗК України регулює правовідносини щодо спільної власності на земельну ділянку, а ст. 89 ЗК України - правовідносини щодо права спільної сумісної власності на земельну ділянку співвласників жилого будинку.

Так, відповідно до положень ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності зокрема перебувають земельні ділянки співвласників багатоквартирного будинку. Частинами 4 та 5 вказаної статті встановлено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Одночасно положеннями ч.4 ст.120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як було встановлено судом, позивач 30.11.2015 року звернулась до ОСОБА_8 міської ради з заявою про надання їй дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки безоплатно у власність. Рішенням ОСОБА_8 міської ради №88 від 28.01.2016 року ОСОБА_16 було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою м.Чернівці вул. Залозецького, 5 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,0219 га (а.с.17-19 Том 1).

Відповідачі ОСОБА_10 ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_11,ОСОБА_13 12.04.2017 року звернулись до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин ОСОБА_8 міської ради з заявою про передачу їм у власність земельної ділянки, площею 0,0544 га за адресою м.Чернівці вул.Залозецького, 5 м.Чернівці (а.с.98 Том 1).

Протоколом засідання комісії ОСОБА_8 міської ради з розгляду земельних спорів від 08.02.2017 року, яке відбувалося за участю представників обох сторін, було погоджено межу між земельними ділянками за адресою вул.Залозецького, 5-А - 5 з розробленим кадастровим планом ПП «Терра-Буковина» з площею 0,0219 га (а.с.118 Том1 ).

09.02.2017 року було складено акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання і погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (а.с.22 Том 1).

У подальшому, п.28 рішенням ОСОБА_8 міської ради №725 від 29.05.2017 року було передано ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 безоплатно у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - земельну ділянку за адресою м.Чернівці вул. Залозецького, 5, площею 0,0544 га (кадастровий номер :07:005:1080) (а.с.94-97 Том №1).

Із вказаним рішенням ОСОБА_1 не погодилась та оскаржила його у судовому порядку з тих підстав, що були порушені її права, оскільки вона позбавлена можливості влаштування проїзду до свого будинку у відповідності до п.6.2 Державних будівельних норм В.1.1.7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва».

Розглядаючи аргументи сторін, що були викладені ними у письмових заявах по суті справи, а також поясненнях наданих суду, суд виходить із таких міркувань.

Так, у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз'яснено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

За вимогами ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

За змістом ч.6 ст. 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 Кодексу і затверджуються органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (ч.6 ст. 186-1 Кодексу).

Згідно вимог ч.7 ст. 186-1 ЗК України органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій» ; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт. Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Як було встановлено судом, між співвласниками будинковолодіння №5 (5-А), що по вул.Залозецького м. Чернівці не було досягнуто згоди щодо розподілу між ними земельної ділянки, закріпленої за вказаною адресою.

У звязку з зазначеним, власником ОСОБА_17Б ОСОБА_1 та власниками ОСОБА_17А ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 були розроблені окремі проекти поділу земельної ділянки по вул. Залозецького, 5 м. Чернівці (а.с. 19,20 Том 1).

Суд вважає за необхідне детально розглянути кожен із запропонованих проектів розподілу земельної ділянки.

Зокрема, відповідно до проекту розподілу земельної ділянки, виготовленого на замовлення ОСОБА_1, було запропоновано розподілити земельну ділянку, площею 0,0758 га наступним чином: ділянку №1, площею 0,0152 га - залишено у спільному користуванні; ділянку №2, площею 0,0219 га - виділено позивачу, а ділянку №3, площею 0,0387 га виділено відповідачам (а.с.19 Том 1).

Даючи оцінку вказаному проекту з метою визначення відповідності його вимогам Закону, необхідно з огляду на положення ч.4 ст.120 ЗК України визначити частки осіб у праві власності на даний будинок.

Так, сумарна площа квартир №1 (95,9) та № 2 (46,7), які розташовані в одному будинку літ.А становить 142,60 кв.м. Площа квартири №3, яка розташована в будинку літ. Б становить 41,80 кв.м. (а.с.14 Том 1). Таким чином, загальна площа будинку становить 184, 40 кв.м. З урахуванням загальної площі будинку, частки співвласників у будинку відповідно становлять: квартири №1 та №2 77,33%, квартири №3 22,62 %.

Отже, співвласникам у відповідності до ч.4 ст. 120 ЗК України мають буди виділені части спірної земельної ділянки у розмірі: співвласникам квартири №1 та №2 77,33%, власнику квартири №3 22,62 %.

Згідно проекту розподілу земельної ділянки, запропонованого позивачем, розподілу підлягає земельна ділянка, площею 0,0758 га, при цьому ділянка площею 0,0152 га залишається у спільному користуванні. Тобто, між співвласниками підлягає поділу земельна ділянка, площею 0,0606 га, що згідно часток співвласників становить: співвласникам квартири №1 та №2 77,33% - земельна ділянка, площею 0,0468 га, власнику квартири №3 22,62 % - земельна ділянка, площею 0,0137 га.

Однак, розміри земельних ділянок, визначених проектом розподілу, який було запропоновано ОСОБА_1, не відповідають часткам співвласників у праві власності, чим порушено вимоги ч.4 ст. 120 ЗК України. Суд зауважує, що позивачем було безпідставно збільшено розмір своєї частки та відповідно зменшено розмір частки відповідачів. При цьому будь-якої грошової компенсації відповідачам запропоновано не було.

ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 було розроблено власний проект розподілу земельної ділянки, який було схвалено оскаржуваним рішенням органу місцевого самоврядування.

Згідно вказаного проекту спірну земельну ділянку, площею 0,0763 га запропоновано поділити на дві самостійні ділянки. Зокрема, ділянку, площею 0,219 га, яка передається ОСОБА_1, та ділянку, площею, 0,0544 га, яка передається відповідачам (а.с.20 Том 1).

Як вбачається з даного проекту між співвласниками підлягає поділу земельна ділянка, площею 0,0763 га, що згідно часток співвласників становить: співвласникам квартири №1 та №2 77,33% - земельна ділянка, площею 0,0590 га, власнику квартири №3 22,62 % - земельна ділянка, площею 0,0173 га.

Тобто, у даному випадку відповідачами за власною волею безоплатно було зменшено власну частку земельної ділянки з метою облаштування проходу позивачу до її будинку.

Таким чином, вказаний проект поділу земельної ділянки відповідає вимогам ч.4 ст. 120 ЗК України.

Розглядаючи аргументи відповідача щодо невідповідності цього проекту вимогам ДБН, у звязку з чим рішення ОСОБА_8 міської ради №725 від 29.05.2017 року в частині передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 земельної ділянки по вул.Залозецького, 5 м.Чернівці, площею 0,0544 га слід визнати незаконним та скасувати, суд зазначає таке:

У відповідності до загальних положень ДБН 360-92* ДБН «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», державні будівельні норми поширюються на проектування нових і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України. Ці норми є обов'язковими для органів державного управління, місцевого і регіонального самоврядування підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об'єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території сільських поселень. Мережу вулиць і проїздів сільського населеного пункту слід формувати відповідно до його планувальної структури і рельєфу місцевості.

Згідно п.2* Додатку 3.1 «Протипожежні вимоги» ДБН 360 - 92 ** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» при проектуванні проїздів і пішохідних шляхів необхідно забезпечувати можливість проїзду пожежних машин до житлових і громадських будинків, в тому числі із вбудовано-прибудованими приміщеннями, і доступ пожежників з автодробинами або автопідйомників в будь-яку квартиру або приміщення. Ширина проїзду повинна бути не менше 3,5 м.

Суд наголошує, що дані державні норми обовязково поширюються на правовідносини, що виникають під час проектування нових і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України.

Однак, у даному випадку відсутнє, а ні проектування нового, а ні реконструкція існуючого обєкту.

Крім того, позивачем не було надано суду доказів можливості розподілу спірної земельної ділянки з урахуванням зазначених норм ДБН та одночасним дотриманням прав усіх співвласників щодо належних їм розмірів земельних ділянок у відповідності до вимог ч.4 ст. 120 ЗК України.

Тому суд вважає, що оскаржуване рішення ОСОБА_8 міської ради №725 від 29.05.2017 року, за відсутності іншого проекту розподілу земельної ділянки, запропонованого позивачем, який би відповідав вимогам Закону, ухвалене правомірно.

При цьому суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлена можливості скористатись правом земельного сервітуту.

За таких обставин, суд на підставі встановлених обставини справи, що підтверджені належними та допустимими доказами у справі, приходить до висновку про недоведеність заявлених позивачем позовних вимог, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 319, 321 Цивільного кодексу України; ст.ст. 79-1, 86, 89, 120, 158, 186, 186-1 ЗК України, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 80, 89, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_8 міської ради, ОСОБА_9(РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_3), ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_4), ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_5), ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_6), які проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, третя особа: Державний реєстратор ОСОБА_8 міського комунального бюро технічної інвентаризації ОСОБА_14 про визнання незаконним рішення та його скасування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька