КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/1160/2018 Головуючий у 1-й інстанції - Осаулов А.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В. , Ящук Т.І.

секретар - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -

у с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з позовом до відповідача, у якому просив стягнути заборгованість у розмірі - 191 187, 65 доларів США та судовий збір у розмірі - 75 974, 75 грн.. При цьому посилався на те, що 28 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 032/29-511К, відповідно до якого надання кредиту повинно було здійснюватися окремими частинами (траншами) зі сплатою 13 % річних умежах максимального ліміту заборгованості до 77000,00 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 27.12.2017 року. Перший транш був виданий відповідачу 09.01.2008 року в розмірі 73000,00 доларів США, який ОСОБА_1 11.01.2008 року повернула в розмірі 608,00 дол. США, а 05.03.2008 року - 72392,00 доларів США. 27.06.2008 року банк надав відповідачу другий транш у розмірі 21500,00 доларівСША, та 22.07.2008 року - третій транш у розмірі 47000,00 доларів США, з якихвідповідачемповернутопісля отримання третього траншу лише 1104,86 доларів США. У порушення умов Договору про надання відновлювальної кредитної лінії, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконала, урезультаті чого станом на 22.11.2017 року вона має заборгованість за кредитом у розмірі 67395,14 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1785446,27 грн., за відсотками - 85392,3 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 262230,83 грн.. Крім того, на 22.11.2017 року розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту становить 16819,28 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 445579,91 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків становить 21580,93 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 571726,55 грн..

Рішенням Шевченківського районного суду від 09 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник позивача, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Зазначає, що сторони кредитного договору встановили строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань та строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів. Уважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те , що банком пропущений строк позовної давності .Згідно з умовамидоговору № 032/29-511К позичальник зобов'язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами , щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплачувати неустойку за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування (п. 2.4). При цьому кінцевий строк поверненя кредиту - до 27.12.2017 року. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, навіть якщо припустити, що строк позовної давності пропущено до окремих чергових платежів, то він не є пропущеним до інших платежів, що знаходяться у межах позовної давності. При цьому представник позивача посилався на Постанови Верховного Суду від 28.03.2018 року в справі № 235/1475/16 та від 11.04.2018 року №753/39/17.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1, зазначала, що оскільки останній платіж нею було здійснено 30.09.2009 року, то відповідно до умов кредитного договору, а саме - пункту 4.5., строк користування кредитом уважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 01.07.2009 року, і саме протягом трьох років з цієї дати, позивач мав право звернутися до суду з позовом.

Судом першої інстанції установлено, що 08.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 032/29-511К .

Відповідно до п. 1.1.1. Кредитного договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (транші) зі сплатою 13,00 процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному цим Договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 77000 доларів США 00 центів, з наступним зниженням максимального ліміту заборгованості починаючи з квітня 2007 року, кожного 10 числа місяця ліміт зменшується на 502,00 долара США 00 центів з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 27.12.2017 року, на умовах визначених цим Договором.

Пунктами 2.1., 2.2. Кредитного договору визначено, що видача Траншів Кредиту на цілі, визначені п. 1.2 Договору проводиться шляхом видачі готівки з позичкового рахунку в Харківському від. АКБ «УКРСОЦБАНК» в межах максимального ліміту заборгованості, що діє на дату отримання Траншу. Моментом (днем) надання Траншу Кредиту вважається день списання кредитних коштів з позичкового рахунку в сумі відповідного Траншу Кредиту.

Моментом (днем) повернення Траншу Кредиту вважається день зарахування на позичковий рахунок Кредитора суми траншу Кредиту(п. 2.3).

Згідно з п.7.3 Договору, він набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Перший транш був виданий відповідачу 09.01.2008 року у розмірі 73000,00 доларівСША, який відповідачем 11.01.2008 року повернуто банку 608,00 доларів США, а 05.03.2008 року - 72392,00 дол. США.

27.06.2008 року Банк надав відповідачу другий транш у розмірі 21500,00 доларів США, а 22.07.2008 року - третій транш у розмірі 47000,00 доларівСША.

Відповідач повернулабанку після отримання третього траншу лише 1104,86 доларів США.

Відповідно до п. 4.4 Договору у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.2-3.3.6, 3.3.11-3.3.17 цього Договору, порушення Позичальником умов договорів, визначених п.п. 1.3.1., 3.3.5. та 3.3.6. цього Договору, протягом більше ніж десять робочих днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції(штраф, пеню).

Пунктом 4.5 Договору визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків визначенихп.п. 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 цього Договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив та відповідно Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичне використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідно до розрахунку заборгованості останній платіж по сплаті відсотків за кредитом був здійснений відповідачем 30.03.2009 року(а.с. 23)

Позов банком подано до суду у грудні 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача , обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» , суд встановив та виходив з того, що позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду, встановлений ст. 257 ЦК України, про що заявлено відповідачем. При цьому судом ураховано, що сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Відповідно до (п.4.4) п.4.5 Кредитного договору не виконання Позичальником обов'язку по сплаті більше (п.4.4 - 10 днів) 4.5. - 90 днів є підставою вважати, що строк користування кредитом сплив з 01 липні 2009 року і протягом трьох років від цієї дати, позивач мав звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права, однак позовну заяву подано до суду лише у грудні 2017 року.

Таке рішення суду є законним та обґрунтованим , відповідним обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, що регулює правовідносини, що виникли між сторонами, висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 253 , ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із статтею 509 ЦК України, зобов»язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення-невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов»язання» ( статті 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.п. 3.3.9 договору кредиту,позичальник зобов'язаний достроково повернути наявну заборгованість за Кредитом та сплатити нараховані проценти, комісії, можливі штрафні санкції у випадках, визначених п.п 3.2.3, 2.13.3., 3.3.18., 4.4., 5.4. цього Договору.

При цьому пунктом 4.5 договору кредиту позичальник та кредитор погодили, що у разі невиконання ( неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.9,3.3.10 цього договору, протягом більше, ніж 90 (Дев»яносто) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) .

Ураховуючи, викладене та ту обставину, що останній платіж відповідачем здійснено 30.03.2009 року, то погашення кредиту повинно було проведено відповідачем не пізніше 01.07.2009 року, тобто через 90 днів після дати здійснення останнього платежу, і відповідно до п. 4.5 договору кредиту, саме з вказаної дати строк користування кредитом уважається таким, що сплив.

Отже, саме з 01.07.2009 року у позивача виникло право пред'явити до ОСОБА_1 вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та відсотків за користування ним і таке право відповідно до ст. 257 ЦК України діяло протягом трьох років, тобто до 01.07.2012 року .

Проте позов пред'явлено лише 06.12.2017 року (конверт у якому позовна заява надійшла до суду).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, враховуючи заяву відповідача про застосування позовної давності , суд першої інстанції мав усі передбачені законом підстави для відмови в задоволенні позову , оскільки поважних причин, за яких позивачем пропущено строк пред»явлення даної вимоги не встановлено та на такі останнім не вказано.

Аргументи апеляційної скарги про те, що пропущення строку позовної давності до окремих чергових платежів, не є пропущеним до інших платежів, що знаходяться у межах позовної давності, на увагу колегії суддів не заслуговують, оскільки у зв'язку з неналежним виконанням умов договору змінився строк виконання основного зобов'язання (п. 4.5. договору), і Банк мав право з 01 липня 2009 року й протягом трьох років від цієї дати, звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права. Після зміни строку виконання зобов'язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5 договору позичальник був зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 30 березня 2009 року не підлягали виконанню.

Правова позиція з зазначеного приводу викладена в постановах Верховного Суду України у справі № 6-249цс15 та у справі №6-1174цс16, що і враховано судом першої інстанції при розгляді даної справи.

При цьому зазначені позивачем Постанови Верховного Суду від 28.03.2018 року в справі № 235/1475/16 та від 11.04.2018 року №753/39/17 не підлягають застосуванню, оскільки в даному випадку, ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 урегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання.

Указані позивачем висновки Верховного Суду, не можуть бути застосовані до правідносин, що виникли між сторонами, оскільки вони підлягають застосуванню у випадку, якщо позовна давність з моменту настання строку погашення чергового платежу не спливла, проте в даній справі за умовами кредитного договору, позовна давність до всіх платежів спливла 01.07.2012 року, оскільки строк дії договору закінчився 01.07.2009 року.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі , висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т.І. Ящук