Ухвала

Іменем України

26 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 454/1218/14-ц

провадження № 61-38575ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу Бурки Валерія Володимировича на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 24 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2018 року у справі за заявою Бурки Валерія Володимировича про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2014 року у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В. В.» до Печерського районного суду міста Києва про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Бурка В. В. звернувся в суд із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2014 року, залишеної без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 01 липня 2014 року, якою відмовлено у відкритті провадження у справі 454/1218/14-ц за позовом Фермерського господарства «Бурка В. В.» до Печерського районного суду міста Києва про відшкодування моральної шкоди.

У заяві Бурка В. В. посилався на постанову Верховного Суду України від 01 березня 2017 року як на обставину, яка могла вплинути на судове рішення, але не була відома і не могла бути відомою суду та йому на час судового розгляду. У вказаній постанові зазначено, що належним відповідачем у таких справах може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя. Заявник вважав, що факти, встановлені цією постановою, суперечать фактам, які були покладені в основу ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2014 року.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 24 липня 2017 року закрито провадження у справі за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2014 року у даній справі.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ухвала про відмову у відкритті провадження у справі не є тим судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи, а тому не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами. Оскільки ухвалою від 03 квітня 2017 року було відкрито провадження у справі за заявою Бурки В. В. про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність його закриття.

У червні 2018 року Бурка В. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 24 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2018 рокуі направити справу для продовження розгляду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції зобов'язаний був розглянути по суті його заяву та задовольнити її, оскільки вона відповідала вимогам Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 361 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду із вказаною заявою і постановлення судом першої інстанції ухвали) визначено, що рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

За змістом цієї норми у звʼязку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті, зокрема, ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили.

Ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є ухвали суду першої інстанції про: закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; скасування рішення третейського суду; видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Оскільки ухвала про відмову у відкритті провадження у справі не є такою, якою закінчено розгляд справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що вона не може бути об'єктом перегляду за нововиявленими обставинами.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

У разі звернення із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, яке не є об'єктом такого перегляду, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви.

Оскільки у справі про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2014 року, яка не є об'єктом такого перегляду, було помилково відкрито провадження 03 квітня 2017 року, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про необхідність його закриття.

У відповідності до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а є лише незгодою заявника з їх змістом. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Бурки Валерія Володимировича на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 24 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2018 року у справі за заявою Бурки Валерія Володимировича про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2014 року у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В. В.» до Печерського районного суду міста Києва про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик