Провадження № 2-з/638/422/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Цвірюк Д.В., розглянувши матеріали заяви представника Харківської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального кругу ОСОБА_4 про скасування запису про державну реєстрацію та визнання недійсним договору дарування,

встановив:

Представник Харківської міської ради звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального кругу ОСОБА_4 про скасування запису про державну реєстрацію та визнання недійсним договору дарування.

Одночасно з предявленням позову подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просить суд накласти арешт на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 293,6 кв.м, розташований за адресою: м.Харків, вул.Шевельова Юрія, буд.6-А, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01, що належить ОСОБА_2.

В обґрунтування заяви зазначає, що оскільки даний спір виник з приводу скасування реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації серія та номер ХК 35 від 07.04.2016 року, яка була однією з підстав для виникнення права власності у ОСОБА_2 на індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями по вул.Юрія Шевелєва (колишня вул.Червоного Льотчика) 6А, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначений індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, оскільки в разі відчуження ОСОБА_2 речових прав на індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями, порушені права Інспекції ДАБК як єдиного органу державної влади уповноваженого на встановлення факту готовності обєкту до експлуатації та на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів не будуть відновлені, а самочинне будівництво буде знову легалізовано. Вважає, що такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, не створює відповідачу перешкод у користуванні нерухомим майном, оскільки існує тільки обмеження у відчуженні нерухомості, а не у її використанні.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ч.2 ст.149 ЦПК України).

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

З матеріалів позову вбачається, що між сторонами виник спір, предметом якого є житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 293,6 кв.м., розташований за адресою: м.Харків, вул.Шевельова Юрія буд.6-А та зареєстровані майнові права на нього.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, житловий будинок літ. «А-1» з обслуговуючими будівлями, загальною площею 293,6 кв.м., житлова площа 160,3 кв.м, який розташований за адресою: м.Харків, вул.Шевельова Юрія буд.6-А належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 29.07.2017 року.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом не встановлено обставин, що можуть свідчити про спричинення забезпеченням позову збитків відповідачу, а також обставин, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України, за наявності яких обовязком суду є застосування зустрічного забезпечення, у звязку з чим, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Проте, суд вважає за необхідне розяснити відповідачу його право, у відповідності до ч.6 ст.154 ЦПК України, звернутися до суду з відповідним клопотанням про застосування зустрічного забезпечення.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на те, що між сторонами виник спір, який перебуває на розгляді в суді, позивачем оскаржується рішення про державну реєстрацію права власності та договір дарування житлового будинку, захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно безпосередньо повязаний з предметом позовних вимог, наявний причинно-наслідковий звязок з умовою, що невжиття таких заходів може зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-150, 153, 260, 261 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву представника Харківської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального кругу ОСОБА_4 про скасування запису про державну реєстрацію та визнання недійсним договору дарування - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 293,6 кв.м., розташований за адресою: м.Харків, вул.Шевельова Юрія буд.6-А, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали надіслати заявнику та заінтересованим особам, а особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову негайно після виконання ухвали.

Строк предявлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом пятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Д.В.Цвірюк