Справа № 581/191/18
Провадження № 2/581/115/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
25 червня 2018 року селище ОСОБА_1
Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді Сізова Д.В.
із участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець» до ОСОБА_2, треті особи: Комунальне підприємство «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Колядинець 2017»,
про визнання недійсними договорів оренди землі,
в с т а н о в и в :
27 березня 2018 року СВК «Колядинець» звернулося до суду із вказаним позовом, який мотивує наступними обставинами.
15 січня 2007 року між ОСОБА_3 та СВК «Колядинець» строком на 15 років було укладено договір оренди земельних ділянок, загальною площею 6,425 га, з яких 5,570 га ріллі, 0,620 га сінокоси та 0,236 га пасовища, що розташовані на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району, з наступною його реєстрацією 7 липня 2007 року у Липоводолинському районному відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК».
28 червня 2007 року ОСОБА_3 помер, спадщину після нього прийняла його дружина ОСОБА_2, отримавши на шість земельних ділянок свідоцтва про право на спадщину за законом та державні акти.
21 липня 2015 року ОСОБА_2 уклала додаткову угоду до основного договору оренди землі, якою було замінено сторону орендодавця на нового власника. Вказану угоду зареєстровано Колядинецькою сільською радою у відповідному реєстрі.
Позивачу стало відомо, що 14 листопада 2017 року ОСОБА_2 уклала шість договорів оренди на належні їй шість земельних ділянок із ТОВ «Колядинець 2017», які 20 листопада 2017 року були зареєстровані в КП «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районно ради.
Посилаючись на положення ч. 1 ст. 203, ст. 215, 210, 638, ч. 2 ст. 792 ЦК України позивач вказує, що договір оренди земельної ділянки підлягає обовязковій державній реєстрації та вважається вчиненим з моменту такої реєстрації.
Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одні і тіж земельні ділянки суперечить зазначеним нормам та ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі», порушує права позивача, як орендаря.
Тому, просить визнати недійсними шість укладених 14 листопада 2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Колядинець 2017» договорів оренди земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею:
Учасники судового розгляду до суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Тому, зважаючи на надану представником позивача ОСОБА_4 заяву про згоду позивача на розгляд справи у заочному порядку та підтримання позовних вимог, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності сторін та третіх осіб, ухваливши заочне рішення.
Судом встановлено такі фактичні обставини справи.
15 січня 2007 року між ОСОБА_3 та СВК «Колядинець» укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого, останній строком на 15 років надав в оренду земельні ділянки, загальною площею 6,425 га, з яких 5,570 га ріллі, 0,620 га сінокоси та 0,236 га пасовища, що розташовані на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району, з наступною його реєстрацією 7 липня 2007 року у Липоводолинському районному відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» (а.с. 10-11).
Відповідно до п. 40 вказаного перехід права вланості на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.
28 червня 2007 року ОСОБА_3 помер.
18 березня 2009 року ОСОБА_2 на підставі вказаних свідоцтв про право на спадщину отримала шість державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площами:
23 червня 2015 року між ОСОБА_2 та СВК «Колядинець» було підписано додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 15 січня 2007 року, якою змінено сторони договору з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 (а.с.23). Зазначено, що вказаний договір зареєстрований у виконкомі Колядинецької сільської ради Липоводолинського району 21 липня 2015 року за №333 (а.с. 23).
20 листопада 2017 року державним реєстратором КП «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради ОСОБА_5 прийнято шість окремих рішень про державну реєстрацію права оренди на кожну із вказаних земельних ділянок за орендарем ТОВ «Колядинець 2017» (а.с. 85-93).
Відповідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до приписів ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Частиною 5 ст. 116 ЗК України передбачено правило неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі і орендаря.
Згідно з п. 1 та 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що при державній реєстрації права оренди на підставі оспорюваних договорів оренди землі державний реєстратор перевірив відсутність державної реєстрації договорів оренди на вказані земельні ділянки в органі, до компетенції якого раніше належали відповідні функції.
Отже, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам вищезазначеного закону, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації та призводить до порушення права позивача, як орендаря.
У разі дотримання вказаних норм законодавства, державний реєстратор повинен був встановити, що спірні земельні ділянки вже перебувають в оренді, про що мається відповідне рішення про державну реєстрацію. Проте, навіть вбачаючи певні порушення під час попередньої реєстрації договору оренди, державний реєстратор міг у 2017 році зареєструвати право оренди за іншим орендарем лише у разі скасування попередньої реєстрації.
Зважаючи на наявність державної реєстрації договору оренди землі у 2007 році, яка хоча й відбулася після смерті орендодавця, проте ніким не оспорена, не скасована, а тому вказує на існування укладеного з позивачем договору оренди, суд вважає, що до закінчення дії цього попереднього договору, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому оспорювані договори є недійсними.
Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ТОВ «Колядинець 2017» 14 листопада 2017 року було укладено лише два договори оренди земельних ділянок, зокрема:
Тому, не зважаючи на кількість прийнятих реєстратором на підставі цих договорів рішень про державну реєстраціїю майнових прав, із урахуванням викладених обставин справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання недійсними двох договорів оренди земельних ділянок від 14 листопада 2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Колядинець 2017».
За недоведеності існування між вказаними договірними сторонами чотирьох інших оспорюваних договорів, суд відмовляє у задоволенні позову в частині визнання їх недійсними.
На виконання положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3524 грн. (1762 грн. х 2).
Керуючись ст. 259. 263-265 ЦГГК України, суд,
в и р і ш и в :
Позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець» задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець» 3524 грн. судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених для його перегляду або апеляційного оскарження, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Липоводолинським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду в загальному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідач: ОСОБА_2; вул. Яснозірська, 5, с. Байрак, Липоводолинський район, Сумська область; РНОКПП: НОМЕР_1.
Суддя Д. В. Сізов