Провадження № 2/127/3512/18
28.11.2018 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді Бессараб Н.М.,
при секретарі Слізяк М.М.,
з участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
В серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивачу на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 В зазначеному будинку зареєстровані позивач, її чоловік ОСОБА_3 та племінник позивачки ОСОБА_2, який є відповідачем по даній справі.
Відповідач по справі ОСОБА_2 фактично не проживає у спірному будинковолодінні з 06.09.2013 року та виїхав за кордон до своїх батьків. Всі обов'язки по утриманню даного будинку та догляду, покладені на позивача. Реєстрація місця проживання відповідача в будинку порушує права позивача як власника, а саме володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, а також виникають проблеми зі сплатою комунальних послуг, зокрема відсутня можливість оформлення субсидії, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, проте надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечила щодо заочного розгляду справи, просила судові витрати залишити за нею.
До судового засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_2 що підтверджується свідоцтвом про право власності від 08.11.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав від 14.12.2012 року (а.с. 7).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 11.09.2018 року вбачається, що будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_3 не перебуває під арештом, в іпотеці, тощо (а.с. 28-29).
Згідно відомостей Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 23.08.2018 року, які надані на запит суду щодо встановлення зареєстрованого у законному порядку місця проживання відповідача ОСОБА_2 вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 17-18). Також реєстрацію відповідача ОСОБА_2 за вищевказаною адресою підтверджено копією його паспорта громадянина України (а.с. 6).
Відповідно до довідки №1454 від 14.08.2018 року, виданої квартальним комітетом мікрорайону «Малі Хутори-Центр» вбачається, що в будинку за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані позивачка ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_3 та племінник позивачки ОСОБА_2, однак останній зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає з 2013 року (а.с. 8).
Вказане також підтверджується копією домової книги по будинковолодінню за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 10-12).
Відповідно до акту від 09.08.2018 року, складеного сусідами позивачки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрований, однак з 2013 року не проживає (а.с. 9).
Позивачем ОСОБА_1 надано суду копії розрахункових книжок по оплаті за природний газ та електроенергію щодо будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 які підтверджують сплату лише нею наданих послуг (а.с. 23-27).
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
За положеннями ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз'яснено, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Наведене свідчить про те, що при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін відсутності такої особи та поважність причини цієї відсутності.
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивач надала суду належні та допустимі докази на підтвердження факту, що племінник позивачки - відповідач по справі ОСОБА_2 не проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_2 з 2013 року без поважних причин, не сплачує за комунальні послуги.
Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що позов слід задовольнити, оскільки, відповідач за вказаною адресою не проживає з 2013 року без поважних причин, а наявність реєстрації ОСОБА_2 порушує права та інтереси позивача щодо володіння та розпорядження належною їй власністю.
За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 9, 64, 65, 156 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України,суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Повний текст судового рішення складено 28.11.2018 року.

Суддя: