ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4175/17
Провадження № 2/210/493/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"14" березня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Київський страховий дім» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок скоєння злочину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 04.10.2014 року, приблизно о 08 годині 20 хвилин в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, на перехресті вул. 22-го Партзїзду - вул. Металургів трапилось зіткнення автомобіля НОМЕР_1, НОМЕР_2, під моїм керуванням, внаслідок чого, позивачу були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження. Своїми необережними діями водій ОСОБА_3, порушив вимоги пункту 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору, знаходиться в прямому причинному звязку з ДТП.

27 січня 2017 року, вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, гр. ОСОБА_3 було визнано винним в скоєні вказаної дорожньо-транспортного пригоди.

Внаслідок ДТП автомобіль «Рено Сімбол» реєстраційний номер НОМЕР_3, який належить позивачу на праві власності було пошкоджено.

Відповідно до висновку судово-автотоварознавчої експертизи сума майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу пошкодженого наслідок ДТП, складає 120881,82 грн. На час скоєння ДТП, автомобіль ОСОБА_3 «ГАЗ-31 10», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 був застрахований в ПрАТ «Київський страховий дім».

Після скоєної ДТП позивач 03 листопада 2014 року до ПрАТ Київський страховий дім» надав повідомлені про подію, що може бути визнана страховою.

29 березня 2017 року, після набуття законної сили вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, позивач звернувся із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «Київській страховий дім», де отримав письмову відмову у відшкодуванні шкоди, з тих підстав порушення ст. 35 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортній засобів» несвоєчасно подав заяву про страхове відшкодування.

У звязку з викладеним, позивач вважає дії ПрАт «Київський страховий дім» по відмові у виплат страхового відшкодування в розмірі 50000 гривень неправомірними, у звязку з чим просить суд стягнути з відповідача вказану суму.

Сторони у справі в судове засідання не викликались.

Відповідачем був наданий відзив на позов, згідно якого відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, з мотивів викладених у відзиві.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступних висновків.

Так, з письмових матеріалів справи, судом встановлено, що 27 січня 2017 року, вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, гр. ОСОБА_3 було визнано винним в скоєні вказаної дорожньо - транспортного пригоди за ч. 1 ст. 286 КК України; цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог задоволено частково вирішено стягнути з Леньо М, М. на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 70881,82 грн., на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. (а.с. 6-10).

Вказаним вироком встановлено, що 04.10.2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіль «ГАЗ», номерний знак НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіль «Рено Сімбол», номерний знак НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_2.

Транспортний засіб «ГАЗ 3110» д.н. НОМЕР_7, забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів від 15.06.2014р. (а.с. 12).

03.11.2014 року позивач звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою (а.с. 13).

Також, 20.03.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 14). Однак 23.06.2017 року позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстав порушення ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортній засобів» (а.с. 15).

До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV.

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV).

Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом закону №1961-IV (стст.9, 2231, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з положенням п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до положень п. 35.1. ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв'язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Також, згідно пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 вказаного Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Отже як вбачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода сталася 04.10.2014 року та лише 29.03.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Дані про звернення позивача з вказаною заявою в інший період, що знаходиться в межах встановленого законодавством строку, - в матеріалах справи відсутні.

Також, позивач вказує, що сума матеріальних збитків складає 120881,82 грн., згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження, проведеного за заявою позивача (а.с. 16-45).

З аналізу положень, закріплених у ст. 33, 33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що особа, яка має право на отримання відшкодування зобов'язані сприяти страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше ушкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо ДТП протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Вказані положення передбачають обовязок саме позивача сприяти страховику в розслідуванні причин та обставин ДТП.

В матеріалах справи відсутні докази належного виконання позивачем, закріплених у Законі України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обовязків потерпілої особи.

З огляду на встановлені обставини, суд доходить до висновку, що позивач не дотримався процедури, передбаченої для здійснення виплати страхового відшкодування, а також про правомірність застосування ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Також, відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею (страхувальником) передбаченого статтею 33 Закону обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про ДТП встановленого зразка.

Як роз'яснено у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, та відповідно до вказаних положень законодавства, відомості щодо виконання ОСОБА_3 зобовязань щодо невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, про настання дорожньо-транспортної пригоди, - відсутні, що свідчить, про те, що за матеріальну шкоду має відповідати безпосередньо заподіювач такої шкоди - ОСОБА_3.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обовязку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить до переконання, що позивачем у порушення статті 81 ЦПК України не доведено заявлених позовних вимог, не надано належних доказів на підтвердження поважності причин невиконання обовязків потерпілої особи, при цьому юридична необізнаність позивача, на яку він посилається у своїй заяві, не може стати підставою для задоволення його вимог, у звязку з чим суд доходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 263-265, 279, 280, 281, 282, 289, 354 ЦПК України, ст.ст. 530, 626, 638, 615, 651-652, 693 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ПАТ «Київський страховий дім» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок скоєння злочину відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу або безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, передбаченому ст.ст. 354-356 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. Є. Сільченко