Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 712/14065/15-ц

провадження № 61-20508св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук Сергій Олексійович, комунальний заклад «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_8, на рішення Соснівського районного суду м. Черкас від 19 травня 2016 року в складі судді Кузьменко В. А. та на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 лютого 2017 року в складі колегії суддів: Сіренка Ю. В., Пономаренка В. В., Ювшина В. І.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук Сергій Олексійович, комунальний заклад «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер», про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

В обґрунтування позовних вимог указувала, що 28 квітня 2015 року уклала з ОСОБА_5 нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що вона є особою з інвалідністю по зору, довгий час страждає на шизофренію та в момент укладення спірного правочину не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, просила визнати зазначений договір купівлі-продажу належної їй квартири недійсним.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкас від 19 травня 2016 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на зазначену квартиру. Вирішено питання розподілу судових витрат. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в момент укладення спірного правочину позивач не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 лютого 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 ОСОБА_7 залишено без розгляду, апеляційне провадження закрито. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції питання про права, інтереси та обов'язки ОСОБА_8 не вирішувались.

У вересні 2016 року ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що ОСОБА_8 є власником спірної квартири, а тому висновок апеляційного суду про те, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції питання про права, інтереси та обов'язки ОСОБА_8 не вирішувались, є помилковим.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Заперечення або відзив на касаційну скаргу не надійшли.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, щокасаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

24 квітня 2017 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкас від 19 травня 2016 року задоволено позов ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

10 червня 2016 року ОСОБА_8 придбала у ОСОБА_9 зазначену квартиру, яка належала останній на підставі договору купівлі-продажу від 01 червня 2016 року.

Частиною першою статті 292 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду із апеляційною скаргою) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Установивши, що ОСОБА_8 стала власником квартири після ухвалення рішення суду першої інстанції, у даній справі апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскаржуваним судовим рішенням суду першої інстанції питання про права та обов'язки ОСОБА_8 не вирішувались, а тому у неї відсутнє право на оскарження цього рішення відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_7 на висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 13 березня 2017 року (справа № 6-1783цс16), є необґрунтованим, оскільки у зазначеній постанові мітиться висновок про те, що особи, які не брали участь у справі можуть подати касаційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їх права, свободи або про їх обов'язки, тобто безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов'язки цих осіб.

За таких обставин, підстави уважати, що оскаржуваним рішенням безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов'язки заявника відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, а зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до статті 4 ЦПК України ОСОБА_8 має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат

В.П. Курило