Справа № 405/4074/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Деревянко А.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 9 Міської ради міста Кропивницького» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач КП «ЖЕК № 9 Міської ради міста Кропивницького» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу сумі 4640,92 грн, що складається із заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 2670,38 грн., 3% річних 240,55 грн., інфляційних нарахувань 962,40 грн, пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання 767,39 грн. та судових витрат у розмірі 1762 грн. В обґрунтування позову вказало, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 10 в м. Кропивницький, а відтак є індивідуальним споживачем житлово-комунальних послуг, які йому надає позивач. Вказує, що між сторонами існують фактичні зобовязальні правовідносини, що підтверджуються фактом споживання житлово-комунальних послуг, відкриттям особового рахунку та видачею розрахункової книжки по оплаті за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. Претензій від відповідача щодо ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості житлово-комунальних послуг не надходило. До моменту подання позову заборгованість не погашена, будь-яких дій, направлених на укладання договору реструктуризації боргу, боржником не вчинено. За таких обставин, просив стягнути з відповідача вказану суму боргу та судових витрат.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.07.2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

29.10.2018 року представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача борг у сумі 3977,46 грн, що складається із заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 2830,35 грн., 3% річних 79,74 грн., інфляційних нарахувань 413,96 грн, пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання 653,41 грн. та судові витрати у розмірі 1762 грн.

Відповідач подав до суду заяви від 30.07.2018 року, заяву від 20.08.2018 року, з яких вбачається, що він позовні вимоги не визнає, посилаючись на відсутність договірних відносин між сторонами, надання вказаних житлово-комунальних послуг позивачем не в повній мірі та наявністю судового рішення за таким же позовом. Також надав до суду копію рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.07.2008 року у цивільній справі за позовом Комунально-ремонтно-експлуатаційного підприємства № 9 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Представник позивача у судовому засіданні позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити.

Відповідач у судових засіданнях 20.08.2018 року та 29.10.2018 року зазначив, що зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1981 року. У судове засідання 05.11.2018 року не зявився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з відповіддю відділу реєстрації місця проживання особи Міської ради міста Кропивницького ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 59).

Відповідно до п. 4 рішення Кіровоградської міської ради від 06.06.2014 року житловий будинок за адресою: м. Кропивницький, вул. Лінія 10, буд. 58 переданий на баланс КП «ЖЕК № 9 Міської ради міста Кропивницького» (а.с. 40-42).

Шляхом взяття на баланс житлового будинку за адресою: м. Кропивницький, вул. Лінія 10, буд. 58, відкриттям особового рахунку № 090586, видачі абонентської книжки сторони вступили у фактичні договірні відносини, відповідно до яких позивач надає послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2. Заяв про відмову від користування послугами від відповідача на адресу позивача не надходило.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існують взаємні права та зобовязання, які регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII.

Як передбачено п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII цей ОСОБА_3 набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 травня 2019 року, крім: статті 1, частини першої статті 2, статей 3-7, 9, 11, 12, частини другої статті 26, статей 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), частини другої статті 2, частин третьої та четвертої статті 8, частин другої та третьої статті 10, статті 15, частин першої, третьої та пятої статті 16, статті 18, частини пятої статті 28, пунктів 2, 3-1, 6, підпункту 1, підпункту "б" підпункту 2, підпунктів 5 та 11 пункту 8 цього розділу, які вводяться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом; частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини пятої статті 18, які вводяться в дію з 1 січня 2019 року. ОСОБА_3 набрав чинності 10.12.2017 року.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону визначено, що ОСОБА_3 України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV втратить чинність з дня введення в дію Закону від 09.11.2017 року № 2189-VIII, крім норм, що регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, управління будинком, спорудою або групою будинків, ремонту приміщень, будинків, споруд, які втрачають чинність через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом.

Частина 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII визначає, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з п. 12 ст. 1, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належить послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності субєктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII та п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV споживач зобовязаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Суд відхиляє доводи відповідача про безпідставність вимог позивача у звязку відсутністю договору про надання житлово-комунальних послуг з таких мотивів. Споживач зобовязаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. На підтвердження того факту, що відповідач не споживав надані позивачем послуги належних та допустимих доказів суду не надано. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року в справі № 6-2951цс15.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується обєктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Також, управителем багатоквартирного будинку (далі - управитель) є фізична особа - підприємець або юридична особа - субєкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII індивідуальний споживач зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Також, згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Також, згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору.

Рішеннями Кіровоградської міської ради від 29.07.2014 року № 3272 та виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 16.06.2015 року № 341 та від 28.03.2017 року № 178 встановлено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, зокрема, і для будинку за адресою: м. Кропивницький, вул. Лінія 10, буд. 58 (а.с. 31-37, 38-39, 60-66).

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що представником позивача надані достатні докази того, що позивач, будучи житлово-експлуатаційною організацією (управителем), яка обслуговує будинок № 58 по вул. Лінія 10 в м. Кропивницький, надавав житлово-комунальні послуги, а саме послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій жителям квартир зазначеного будинку за період з 01.06.2015 року по 01.06.2018 року, в тому числі і відповідачу ОСОБА_2 (індивідуальному споживачу).

Твердження відповідача про надання позивачем житлово-комунальних послуг не в повній мірі та низької якості не підтверджується актом-претензією або іншими допустимими та достатніми доказами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання, тобто, боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобовязання.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14.11.2011 року у справі № 6-40цс11, від 20.06.2012 року у справі № 6-68цс12 та від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13.

Згідно з п. 10. ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII індивідуальний споживач зобовязаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобовязання за кожен день простроченого виконання. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як випливає з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.

Відтак, внаслідок несплати відповідачем за надані житлово-комунальні послуги, а саме послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.06.2015 року по 01.06.2018 року його борг перед позивачем з урахуванням 3% річних, інфляційних збитків та пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання складає 3977,46 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с. 90-96).

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.07.2008 року у цивільній справі за позовом комунально-ремонтно-експлуатаційного підприємства № 9 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, яке набрало законної сили, встановлені обставини, що стосуються спору про наявність заборгованості відповідача станом на 01.04.2008 року (а.с. 68-70). Дані обставини не підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, не підтверджують заявлені вимоги чи заперечення та не мають іншого значення для розгляду справи, оскільки стосуються іншого часового періоду, а тому суд не бере до уваги вказане судове рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 1762,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 9 Міської ради міста Кропивницького» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 9 Міської ради міста Кропивницького» борг в розмірі 3 977,46 грн., який складається з: заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги 2830,35 грн.; 3% річних від простроченої суми 79,74 грн.; інфляційних нарахувань 413,96 грн.; пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання 653,41 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 9 Міської ради міста Кропивницького» судові витрати у розмірі 1762 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 15.11.2018 року.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний