ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/1140/18 р.
2/622/638/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2018 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Чернової О.В., при секретарі Вишневській О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, (рнокпп НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Державного підприємства «Івашківський спиртзавод» (, місцезнаходження: 62211, Харківська область, Золочівський район, с. Івашки), про стягнення заборгованості по заробітній платі та зобовязання виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

24.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Івашківський спиртзавод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та зобовязання виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що з 02.10.2015 року по 23.04.2018 року він працював в Державному підприємстві «Івашківський спиртзавод» інженером (будівельних робіт). За зазначений період роботи заробітну плату він не отримував, тому вимушений був звільнитися за згодою сторін. При звільненні та до теперішнього часу ані розрахунку, ані заробітної плати за весь період роботи не отримав. У звязку із чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 38 987,23 грн., зобовязати виплатити середній заробіток за час затримки виплати остаточного розрахунку при звільненні за весь період невиплати по день фактичного розрахунку, виходячи з середнього місячного заробітку 628,49 грн. та 29 місяців затримки виплати в розмірі 18 226,21 грн.. Крім того, позивач просить перерахувати кошти до Пенсійного фонду та Державного Центру зайнятості (згідно нарахованих сум для пенсійного стажу робітників).

Позивач у судове засідання не зявився, просив розглядати справу за його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подала суду витребувані докази та письмове клопотання про проведення розгляду справи без її присутності.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, що є в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 02.10.2015 року по 23.04.2018 року перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Івашківський спиртзавод», 23.04.2018 року позивача було звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін (а.с. 8-14, 74, 76).

Відповідно до довідки Державного підприємства «Івашківський спиртзавод», розрахункових листів, за період роботи з 02.10.2015 року по 23.04.2018 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату та компенсацію при звільненні за невикористану відпустку у сумі 46 824 грн. 25 коп., за винятком утримань сума до виплати становить 38 993 грн. 80 коп. (а.с.15-26, 77-78).

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 24 Закону України «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені сумі мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Як зазначено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року та у пункті 32 постанови № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив, при цьому сума, яка підлягає стягненню, визначається без утримання прибуткового податку й інших обовязкових платежів.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 46 824 грн. 25 коп. (з урахуванням всіх обовязкових внесків, зборів і платежів, що підлягають перерахуванню підприємством).

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (частина пята статті 19 у редакції, яка була чинною на час існування спірних правовідносин) дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати.

Аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Порушення процедури про банкрутство роботодавця не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обовязку сплатити зазначені кошти.

Розрахунок середнього заробітку проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р., із відповідними змінами та доповненнями (надалі Порядок).

Згідно п.2 зазначеного Порядку обчислення середньої заробітної плати провадиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Зазначеним Порядком передбачено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до наказу ДП «Івашківський спиртзавод» №354-к, на підставі ст.56 КЗпП України з 22.12.2016 року ОСОБА_1 було переведено на 1 годинний робочий день (а.с75), у звязку із чим для розрахунку середнього заробітку останнього має враховуватися середньогодинна заробітна плата та число робочих годин.

Згідно довідок ДП «Івашківський спиртзавод» середньогодинна заробітна плата із розрахунку за два останніх повних відпрацьованих місяця ОСОБА_1 становить 30 грн. 66 коп. (1256,97 грн./41 година), час затримки невиплати заробітної плати з 24.04.2018 року по 21.11.2018 року складає 146 годин (а.с.79, 81).

Таким чином, суд не приймає до уваги зазначений позивачем в позові розрахунок, оскільки він не відповідає Порядку та вважає необхідним задовольнити позов в цій частині частково й стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку з моменту звільнення 24.04.2018 року до постановлення судового рішення, тобто до 21.11.2018 року, за 146 робочих годин, виходячи із даних про середньогодинну заробітну плату в розмірі 30 грн. 66 коп. у звязку з чим сума, яка підлягає стягненню в порядку ст. 117 КЗпП України, складає 4476 грн. 36 коп. (30,66 грн. х 146 годин = 4476,36 грн.).

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача заробітної плати у визначеному ним розмірі, без урахування всіх обовязкових виплат, зборів і платежів та перерахування коштів до Пенсійного фонду та Державного Центру зайнятості (згідно нарахованих сум для пенсійного стажу робітників), зобовязання виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд вважає, що ефективним способом поновлення порушених прав позивача відповідно до закону є стягнення заробітної плати в розмірі 46824,25 грн. за вирахуванням обовязкових платежів, внесків та зборів (у тому числі до Пенсійного фонду та Державного Центру зайнятості), які мають бути проведені підприємством, та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що не є виходом за межі предявленого позову.

Таким чином, відповідачем були порушені права позивача, передбачені ст.ст. 116, 117 КЗпП України, за захистом яких він звернувся до суду, тому суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із невиплаченої заробітної плати у розмірі 46824 грн. 25 коп. (з урахуванням всіх обовязкових виплат, зборів і платежів, що підлягають перерахуванню підприємством), суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 4476 грн. 36 коп.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 5, 12, 13, 76, 81, 141, 209, 211, 247, 258, 264, 265, 268 ЦПК України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р., суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Івашківський спиртзавод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 46824 (сорок шість тисяч вісімсот двадцять чотири) гривні 25 коп. за вирахуванням обовязкових платежів, внесків та зборів.

Стягнути з Державного підприємства «Івашківський спиртзавод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 4476 (чотири тисячі чотириста сімдесят шість) гривень 36 коп..

Стягнути з Державного підприємства «Івашківський спиртзавод» на користь держави судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 26.11.2018 року

Суддя О. В.Чернова