Провадження № 2/200/3071/18
У Х В А Л А

26 вересня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Сокол І.С.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним позовом до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 31 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі із заявою про призначення пенсії, надавши серед інших документів, рішення ЄСПЛ від 26.02.2015 року у справі «ОСОБА_1 проти України». Відповідач-1 не прийняв у позивача документи, мотивуючи, що ПФУ не визнає обставини, встановлені рішенням ЄСПЛ. Також відповідач-1 повідомив позивача, що його трудовий стаж складає 14 років 11 місяців 11 днів, тобто для призначення пенсії не вистачає 19 днів трудового стажу. Після працевлаштування позивача, 09.03.2017 року йому була призначена пенсія у розмірі 949 грн. Крім того, після звернення позивача до Міністерства юстиції України з запитом, до якого була додана копія названого рішення ЄСПЛ, керівник відповідача-2 ОСОБА_2 направив позивачу листа від 21.04.2017 року щодо зарахування стажу, вказаний лист позивач вважає незаконним в звязку з невиконанням відповідачами вимог Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ». Позивач вважає, що відповідачі своєю бездіяльністю перешкоджали виконанню рішення ЄСПЛ і правильному вирішенню питання щодо дати, з якої позивачу мала бути призначена пенсія, чим позивачу завдано матеріальної шкоди у розмірі пенсії, неотриманої за період з 19.08.2016 по 09.03.2017 року у сумі 6263,4 грн. Також відповідачі завдали позивачу моральну шкоду, розмір якої позивачем визначено в 2000 євро, з огляду на те, що саме такий розмір моральної шкоди визначений позивачу іншим рішенням Європейського суду з прав людини від 22.11.2007 року у справі «ОСОБА_1 проти України», що дає можливість суду застосувати ст. 61 ЦПК України.

З урахуванням зазначеного, позивач просить суд стягнути на його користь матеріальну і моральну шкоду у розмірі відповідно 6263,4 грн. та 2000 євро в національній валюті по курсу НБУ.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2018 року відповідача ОСОБА_3 обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі замінено його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Ухвалою суду від 09 лютого 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач 14.02.2018 року надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач 03.05.2017 року звертався до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з даною позовною заявою, та постановою вказаного суду від 03.08.2017 року у справі № 201/6298/17 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які вразилися у наданні ОСОБА_1 письмової відповіді від 21.04.2017 року за № 10183/02/30, визнані незаконними. Вказує, що пенсія позивачу призначена та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства України. Пільгове обчислення стажу в період перебування особи у психіатрично-лікувальному закладі чинним законодавством не передбачено. В період знаходження в психіатричній лікарні ОСОБА_1 офіційно не був працевлаштований. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 29 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, в звязку з тим, що в провадженні Апеляційного суду Дніпропетровської області перебуває справа № 201/11373/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, тобто справа зі спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2018 року скасовано, і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач надав суду клопотання, в якому просить закрити провадження у справі № 200/13508/17 на підставі ч.3 ст.255 ЦПК України, посилаючись на існування такого, що набрало законної сили, судового рішення у адміністративній справі № 201/6298/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання незаконними дій та стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 03 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою в порядку адміністративного судочинства до Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області про визнання незаконним листа від 21.04.2017 року та стягнення на його користь матеріальної і моральної шкоди у розмірі відповідно 6263,4 грн. та 2000 євро в національній валюті по курсу НБУ, що підтверджується копією позовної заяви, яка наявна у матеріалах справи.

За вказаною позовною заявою Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було відкрито провадження у цивільній справі № 201/6298/17.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2017 року у справі № 201/6298/17 визнано незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які виразилися у наданні ОСОБА_1 письмової відповіді від 21 квітня 2017 року за № 10183/02/30. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року апеляційну скаргу заїченка В.Г. залишено без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2017 року без змін.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача не підлягає задоволенню, оскільки по-перше, предмет спору у справах № 200/13508/17 та № 201/6298/17 не є повністю тотожним, по-друге, субєктний склад сторін на момент подачі позову також не був тотожним.

Враховуючи наведене, керуючись ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про закриття провадження у справі на підставі п.3 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В.Женеску