Справа № 481/1266/18
Провадж.№ 2/481/479/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.11.2018 року Новобузький районний суд Миколаївської області

у складі головуючого судді Вжещ С.І.,

за участі секретаря судового засідання Юхименко Т.М.,

за участі позивача ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

10.09.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Новобузького районного суду з вказаним цивільним позовом до відповідачки ОСОБА_3, згідно з яким просила ухвалити судове рішення про витребування з чужого незаконного володіння відповідачки земельну ділянку, площею 5,47 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що їй належить на праві власності вищезазначена земельна ділянка. У 2012 році за усною домовленістю з відповідачкою ОСОБА_3 вона передала останній у користування дану земельну ділянку строком до 2015 року без укладення договору оренди землі. У 2015 році, у звязку з скрутним фінансовим становищем, вона знову звернулася до відповідачки з проханням одержати від неї у користування дану земельну ділянку строком до 2017 року, з отриманням наперед грошових коштів у розмірі 17 000 грн. На дану пропозицію відповідачка пристала, передала їй обумовлену суму коштів частинами і знову приступила до обробітку її земельної ділянки для отримання від неї доходів в рахунок погашення вищезазначеного боргу. Між тим, за спливом вищезазначеного терміну, не зважаючи на неодноразові усні та письмові звернення позивачки до відповідачки, остання добровільно відмовляється повертати вказану земельну ділянку. Ба більше, з приводу неправомірного користування ОСОБА_3 її землею, вона в серпні та вересні 2018 року зверталася до Новобузького ВП ГУНП, однак останній, не знайшовши в діях ОСОБА_3 складу злочину, за наявності спірних цивільних правовідносин між ними, рекомендував їй звернутися до суду з цивільним позовом, що вона, власне і зробила.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 під час судового розгляду справи, предявлений до неї позов визнала, пояснила, що дійсно з 2012 року позивачка ОСОБА_1, через різні фінансові негаразди у її родині, неодноразово зверталася до неї з приводу позики їй коштів, у звязку з чим, вона періодично надавала їй позики на різні суми, загальна сума якої наразі становить 40 000 грн. Але оскільки коштів на повернення цієї позики позивачка не мала, остання передала їй в користування, без укладення договору оренди землі, власну земельну ділянку для обробітку та отримання з неї доходу в рахунок погашення боргу. Не заперечувала проти повернення ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, але вважає, що остання повинна компенсувати їй кошти, які вона понесла для оформлення позивачкою правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку та витрат, які вона понесла на виконання польових робіт повязаних з підготовкою до посіву та самим засіванням на цій землі ячменю влітку 2018 року.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 845891 від 26.04.2012 року, громадянці ОСОБА_4, належить земельна ділянка площею 5.47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (а.с.12).

При судовому розгляді справи встановлено, що вказана земельна ділянка перебуває у користуванні відповідачки ОСОБА_3, що власне, і підтвердила остання у судовому засіданні.

З пояснень сторін у справі також зясовано, що вони факт передачі даної земельної ділянки у користування відповідачці ОСОБА_3 договором оренди землі не засвідчували, акт приймання передачі землі теж не складали.

При цьому, як видно з Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.08.2018 року, інформація щодо реєстрації договору оренди спірної земельної ділянки відсутня (а.с.10-11).

За таких умов, при розгляді справи встановлено, що у відповідачки відсутні правові підстави утримувати та використовувати належну позивачці земельну ділянку.

Набуття майна без достатньої правової підстави регулюються положеннями глави 83 ЦК України.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

В силу вимог ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Таким чином, враховуючи те, що земельна ділянка, яка належить позивачці ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯК № 845891 від 26.04.2012 року, перебуває у користуванні відповідачки ОСОБА_3 без достатньої правової підстави, то позовні вимоги ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння відповідачки, яка відмовляється її добровільно повертати, знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому підлягають задоволенню.

Доводи відповідачки щодо наявності більшої заборгованості позивачки перед нею, зокрема на суму 40 000 грн., в судовому засіданні не підтвердилися, оскільки остання не надала доказів, які вказують на факт одержання ОСОБА_1 від неї грошей на вказану суму.

Під час підготовчого судового засідання судом було розяснено відповідачці про її право, в рамках вказаного судового провадження, подати зустрічний позов про відшкодування витрат, понесених останньою на оформлення позивачкою правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку та витрат, понесених на виконання польових робіт повязаних з підготовкою до посіву та засіванням на спірній землі ячменю влітку 2018 року, однак відповідачка ОСОБА_3 таким правом не скористалася. Між тим, це не перешкоджає їй окремо звернутися до суду з відповідним цивільним позовом в поряду встановленому законом.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у звязку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідачки також належить стягнути на користь позивачки сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збіру розмірі 1 481,18 грн.

Керуючись ст. ст.2,76,82,83,141, 258-259,263-265,268, 273 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати земельну ділянку площею 5.47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області та належить ОСОБА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений позивачкою судовий збір в сумі 1481( одної тисячі чотириста вісімдесят одної) гривні 18 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту.

Суддя Вжещ С.І.