Постанова

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 520/11377/15-ц

провадження № 61-26304св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 10 жовтня 2017 року в складі колегії суддів: Дрішлюка А. І., Заїкіна А. П., Калараша А. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 19 липня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_5 укладено договір банківського обслуговування, відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 18 500 грн зі сплатою 15 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 19 липня 2014 року. Позичальник належним чином не виконала свої кредитні зобов'язання, тому станом на 11 серпня 2015 року утворилася заборгованість перед банком у розмірі 111 612,48 грн, яка складається з: простроченої суми кредиту - 14 036,40 грн; прострочених відсотків - 3 292,11 грн; комісії - 7 122,50 грн; плати за пропуск платежів - 87 161,47 грн.

На підставі викладеного Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» просила стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за договором банківського обслуговування у розмірі 111 612,48 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 березня 2017 року (в складі судді Калініченко Л. В.) позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за договором банківського обслуговування від 19 липня 2011 року у розмірі 111 612,48 грн, яка складається з: простроченої суми кредиту - 14 036,40 грн, прострочених відсотків - 3 292,11 грн, комісії - 7 122,50 грн, плати за пропуск платежів - 87 161,47 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 у дохід держави судовий збір у розмірі 1 116,12 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач порушила умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої вірно визначено позивачем.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 10 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк»заборгованість за договором банківського обслуговування від 19 липня 2011 року в розмірі 13 230,46 грн, відсотки у розмірі 3 292,11 грн, пеню в розмірі 16 522 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 у дохід держави судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 330,37 грн.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що відповідач порушила умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає до стягнення у межах строку позовної давності. Заявлена до стягнення пеня повинна бути зменшена на підставі частини третьої статті 551 ЦК України, оскільки її розмір значено перевищує розмір збитків.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила змінити рішення суду першої інстанції та стягнути на користь позивача заборгованість за договором банківського обслуговування від 19 липня 2011 року в розмірі 13 230,46 грн, відсотки у розмірі 3 292,11 грн та судовий збір у розмірі 165,23 грн.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем заявлено вимогу про стягнення плати за пропуск платежів, а не пені, тому апеляційний суд задовольнив вимогу, яка не була предметом спору.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

17 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою і другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що 19 липня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_5 укладено договором банківського обслуговування, відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 18 500 грн зі сплатою 15 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 19 липня 2014 року.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що позичальник належним чином не виконала кредитні зобов'язання внаслідок чого виникла кредитна заборгованість.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов правильного висновку, що відповідач порушила умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає до стягнення у межах строку позовної давності.

При цьому апеляційний суд навів розрахунок, з якого виходив при задоволенні грошової вимоги, дослідив його обґрунтованість та правильність.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що апеляційний суд вийшов за межі позовної заяви та задовольнив вимогу, яка не була предметом спору, з огляду на таке.

Встановлено, що обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на пункти 4.2, 4.3, 4.4 загальної частини договору банківського обслуговування, якими передбачено, зокрема, право банка на стягнення пені у розмірі, визначеному пунктом 9 спеціальної частини цього договору.

При розрахунку заборгованості позивач також вказував умови договору, яким передбачено порядок нарахування пені, проте у прохальній частині позовної заяви помилково визначив суму 87 161,47 грн, як плату за пропуск платежів.

Апеляційний суд дав належну правову оцінку цим обставинам справи та правильно зменшив її розмір відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 10 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В.С. Висоцька

В.В. Пророк