Провадження №2-з/760/292/18
У Х В А Л А

/про забезпечення позову/

23 листопада 2018 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши заяву представника позивача - адвоката ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2018 до канцелярії суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, а саме: на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову у такий спосіб представник позивача зазначає, що 07.11.2018 ним до Солом'янського районного суду м. Києва була подана позовна заява про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в загальному розмірі 518 587,29 грн..

Враховуючи ціну позову, тривале неповернення відповідачем отриманих від позивача у борг коштів, а також враховуючи майновий стан відповідача, вважає, що невжиття таких заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання вірогідного рішення про задоволення позовних вимог у даній справі.

Згідно ч. 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

В зв'язку з цим сторони та інші особи, які беруть участь у справі, судом не викликалися та не повідомлялися про розгляд заяви про забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом четвертим постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що 07.11.2018 до Солом'янського районного суду м. Києві надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 01.05.2017 у загальному розмірі 518 587,29 грн.. Станом на 23.11.2018 судом не вирішено питання про відкриття провадження в даній справі.

З копії Інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2018 №41555 від 23.10.2018 вбачається, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва від 05.01.2001 р. № 36. З даної інформації можливо зробити висновок, що ОСОБА_3 на праві власності належить 1/3 частина вказаної квартири.

Враховуючи вищенаведені обставини, зокрема, що між сторонами у справі виник спір, з огляду на значну ціну позову у даній справі, а також на те, що відповідач на даний час може вільно розпоряджатися нерухомим майном, що належить їй на праві власності, зокрема відчужити його третім особам, суддя знаходить обґрунтованими доводи представника позивача про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також, в майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Отже, вимога про накладення арешту на нерухоме майно є відповідним та співмірним способом забезпечення позову у даній справі, а тому суддя приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_3, а саме - 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягувач - ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: 03058, АДРЕСА_3.

Боржник - ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_2, адреса: 03058, АДРЕСА_4.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред'явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 23.11.2018.

Суддя В.В. Лазаренко