Справа № 161/4724/18
Провадження № 2/161/3743/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гринь О.М.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 «ПРОСТО-страхування» звернулося до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 07 червня 2017 року ОСОБА_3 «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_4 уклали договір страхування №РVP.S 1701607 майнових інтересів власника автомобіля «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1. 07 серпня 2017 року в місті Луцьку на вул. Володимирській відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 та застрахований автомобіль «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_4 Відповідно до Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») від 07 серпня 2017 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_4 отримав механічні пошкодження. Відповідно до звіту №122470 від 11 січня 2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 28 048,02 грн., а відповідно до рахунку від 15 серпня 2017 року вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу становить 32 800 грн. Відповідно до платіжного доручення №15404 від 22 серпня 2017 року АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1, в розмірі 32 800,00 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ОСОБА_3 «Страхова група «ТАС» відповідно до Полісу №АК/1529166. У зв'язку з цим 25 жовтня 2017 року ОСОБА_3 «Страхова група «ТАС» виплатило АТ «ПРОСТО-страхування» страхове відшкодування в розмірі 21 024,31 грн. Враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 повинен відшкодувати АТ «ПРОСТО-страхування» грошові кошти в розмірі 11 775,69 грн.

З огляду на наведене, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 11 775,69 грн., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Заочним рішеням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2018 року позов було задоволено. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2018 року вказане рішення суду було скасовано, у звязку із задоволенням заяви відповідача про перегляд заочного рішення, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

27.09.2018 року відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що його відповідальність була застрахована в ОСОБА_3 «Страхова група «ТАС» відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1529166. Даним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень. Відповідно до цього, ліміту страхової суми цілком достатньої для компенсації завданих збитків у повному обсязі. Вимоги до відповідача з боку страхової компанії підлягають задоволенню лише у випадку коли, сума в межах полісу менша за розмір завданих збитків, при чому особа, яка застрахувала відповідальність має сплачувати лише різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на наведене, підстав для задоволення позову ОСОБА_2 не вбачає.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі, за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представником відповідача до суду було подано зяаву про розгляд справи без участі сторони відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечує.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 07 червня 2017 року між ОСОБА_3 «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_4 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №РVP.S 1701607, відповідно до якого застраховано майнові інтереси власника автомобіля «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору з 07 червня 2017 року по 06 червня 2018 року (а.с.5).

07 серпня 2017 року в місті Луцьку по вул. Володимирській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 та застрахованого автомобіля «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_4, в результаті чого автомобіль «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження. Відповідно до Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») від 07 серпня 2017 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ №455844 власником автомобіля «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1, являється ОСОБА_5 (а.с.46).

З метою визначення вартості збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Skoda Superb», субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 було складено звіт № 122470 від 11 січня 2018 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 28 048,02 грн., а вартість відновлювального ремонту - 40 868,29 грн. (а.с.11-22).

У зв'язку з настанням страхової події, на виконання умов договору, ОСОБА_3 «ПРОСТО-страхування» складено страховий акт від 21 серпня 2017 року, відповідно до якого до виплати підлягає страхове відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1, в розмірі 32 800 грн. (а.с.49).

Відповідно до платіжного доручення від 22 серпня 2017 року № 15404 ОСОБА_3 «ПРОСТО-страхування» виплатило ОСОБА_5 страхове відшкодування в розмірі 32 800 грн., що відповідає сумі коштів, витрачених на відновлювальний ремонт автомобіля Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.50).

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11 січня 2018 року № АК/79693446 (далі- поліс страхування) цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ОСОБА_3 «Страхова група «ТАС» з лімітом за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 тис. грн. з нульовою франшизою.

25 жовтня 2017 року ОСОБА_3 «Страхова група «ТАС» виплатило АТ «ПРОСТО-страхування» страхове відшкодування на суму 21 021,31 грн.

Згідно п. 9 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до обов'язкових видів страхування, що здійснюються в Україні.

Згідно зі ст. 1 Закону «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України в п.4 своєї постанови №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз'яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон 1961-IV від 01.07.2004 року).

Відповідно до статті 9 Закон 1961-IV, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до ст. 22 Закон 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно розяснень викладених у постанові ОСОБА_7 Верховного Суду (пункти 68-74) від 04 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц) стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи, що фактично понесені витрати ОСОБА_3 «ПРОСТО-страхування», які становили 32 800,00 грн., не перевищують стахову суму (ліміт відповідальності) за шкоду завдану майну, згідно полісу страхування № АК/9693446 у ОСОБА_3 «Страхова група «ТАС» (100 000 грн.), позовні вимоги ОСОБА_3 «ПРОСТО-страхування» не підлягають до задоволення, оскільки в даному випадку відповідач має відповідати лише у разі перевищення розміру завданих збитків суми страхового відшкодування згідно полісу.

Підсумовуючи наведене, на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозвязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 141, 247, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, на підставі ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1194 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (місце знаходження: 04050, місто Київ, вулиця Герцена, 10; ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1).

Повний текст рішення суду складено 22.11.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.

Волинської області