Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 359/1377/17

провадження № 61-1128св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - обслуговуючий кооператив «Заміський клуб»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу обслуговуючого кооперативу «Заміський клуб» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2017 року у складі судді Журавського В. В. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Мережко М. В., Данілова О. М., Суханової Є. М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду позовом, у якому просила розірвати договір від 09 березня 2016 року про сплату пайових внесків в обслуговуючому кооперативі «Заміський клуб», стягнути з обслуговуючого кооперативу «Заміський клуб» (далі - ОК «Заміський клуб») на її користь грошові кошти за сплачений пайовий внесок у розмірі 682 375,00 грн та три відсотки річних від простроченої суми, що становить 16 869,92 грн.

На обґрунтування своїх вимог зазначала, що 09 березня 2016 року між нею та ОК «Заміський клуб» був укладений договір № 09-1/03/2016 про сплату пайових внесків в обслуговуючому кооперативі, за умовам якого вона зобов'язалась сплатити пайовий внесок у розмірі 682 375,00 грн, що за погодженням сторін є еквівалентом 25 750,00 дол. США, а ОК «Заміський клуб» зобов'язався за рахунок її пайових внесків та пайових внесків інших асоційованих членів кооперативу організувати будівництво, побудувати та здати в експлуатацію об'єкт будівництва, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1, передати їй у власність всі документи на квартиру у цьому будинку, організувати будівництво об'єкта будівництва та забезпечити його прийняття в експлуатацію у строк до 30 квітня 2016 року.

На виконання умов договору вона повністю сплатила пайовий внесок у розмірі 682 375,00 грн, проте ОК «Заміський клуб» у вказаний строк не забезпечив введення будинку в експлуатацію, чим порушив взяті на себе зобов'язання.

На підставі викладеного просила позов задовольнити.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОК «Заміський клуб» на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування збитків 682 375,00 грн.

Розірвано договір № 09-1/03/2016 про сплату пайових внесків від 09 березня 2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОК «Заміський клуб».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_3 належним чином виконала умови договору про сплату пайових внесків, проте відповідач не забезпечив введення будинку АДРЕСА_1 до експлуатації, тобто, вчинив істотне порушення умов договору.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 жовтня 2017 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив рішення суду без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У листопаді 2017 року ОК «Заміський клуб» подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Зазначав, що суди помилково застосували частину третю статті 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», яка регулює діяльність фінансових компаній, що отримують за свою діяльність із залучення і управління коштами інвесторів винагороду, та норми статті 1212 ЦК України, які не мають відношення до правовідносин, які виникли між кооперативом та ОСОБА_3 При цьому, суди не застосували Закон України «Про кооперацію», відповідно до якого здійснюється діяльність кооперативу.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 359/1377/17 передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Суди встановили, що 09 березня 2016 року між ОСОБА_3 та ОК «Заміський клуб» був укладений договір № 09-1/03/2016, за умовами якого ОСОБА_3 зобов'язалась сплатити кооперативу пайовий внесок у розмірі 682 375,00 грн, а ОК «Заміський клуб» зобов'язався за рахунок пайового внеску ОСОБА_3 та пайових внесків інших асоційованих членів кооперативу організувати будівництво, побудувати та здати в експлуатацію до 30 квітня 2016 року об'єкт будівництва, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та передати у власність ОСОБА_3 усі документи, які передбачені цим договором, за умови сплати суми пайового внеску.

ОСОБА_3 належним чином виконала умови договору від 09 березня 2016 року, сплативши повністю пайовий внесок згідно з графіком платежів, що є додатком № 1 до договору.

ОК «Заміський клуб» не виконав свої зобов'язання за договором та не забезпечив своєчасне введення будинку АДРЕСА_1 до експлуатації.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, таке порушення вважав істотним та розірвав договір від 09 березня 2016 року № 09-1/03/2016 про сплату пайових внесків в обслуговуючому кооперативі. При цьому, суди керувалися нормами статті 1212 ЦК України, згідно з якою особа зобов'язана повернути грошові кошти, коли підстава, на якій вони були отримані, згодом відпала, а також статтею 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», відповідно до якої у разі порушення забудовником строків спорудження об'єкта будівництва довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів.

Проте з висновками судів повністю погодитись не можна з таких підстав.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилалась на те, що ОК «Заміський клуб» порушив взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим просила розірвати договір «Про сплату пайових внесків в обслуговуючому кооперативі» та стягнути з кооперативу сплачений нею пайовий внесок.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що ОСОБА_3, яка 14 березня 2016 року була прийнята до членів кооперативу на підставі її заяви від 09 березня 2016 року, протягом усього членства не виконувала обов'язок зі сплати членських внесків, відмовлялася сплачувати замовлені та виконані кооперативом додаткові роботи у квартирі АДРЕСА_1. Відповідно до рішення загальних зборів від 21 грудня 2016 року виключена з числа асоційованих членів кооперативу через несплату нею членських внесків та вирішено повернути їй внесений пай у повному розмірі протягом року з дня виключення, у разі наявності у кооперативу фінансової можливості кошти повернути раніше. Строк повернення внесеного паю ОСОБА_3 не настав.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є: одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки визначені його статутом, а також право звертатися до органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов'язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

На момент вступу до кооперативу позивача ОК «Заміський клуб» здійснював свою діяльність на підставі Статуту, затвердженого загальними зборами членів від 02 листопада 2015 року, та керувався Положенням про внески до обслуговуючого кооперативу, затвердженим протоколом від 12 лютого 2014 року № 2.

Відповідно до пункту 4.2 Статуту (від 02 листопада 2015 року) вступ до кооперативу здійснюється на підставі поданої заяви до Голови кооперативу. Член кооперативу робить вступний і пайовий внески в порядку, визначеному Статутом.

При вступі до кооперативу для організаційного забезпечення його діяльності кожна фізична або юридична особа сплачує вступний внесок у грошовій формі (пункт 6.1 статуту).

Вступний внесок є обов'язковою умовою членства у кооперативі. Розмір, порядок та терміни сплати вступного внеску визначаються у Правилах, що розробляються Правлінням кооперативу (пункти 6.2, 6.4).

Відповідно до пункту 6.7 Статуту у разі виходу або виключення з кооперативу фізична та юридична особа має право на одержання свого паю натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюється статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати одного року, а відлік його розпочинається з моменту виходу або виключення з кооперативу.

14 березня 2016 року відбулося засідання загальних зборів, на якому затверджено Положення про внески у новій редакції, згідно з яким змінено розмір вступного внеску і введено членські внески у щомісячному розмірі 315,00 грн, та прийнято рішення про прийом ОСОБА_3 до складу асоційованих членів кооперативу.

19 липня 2016 року позивачу відправлено попередження про можливе виключення з кооперативу у зв'язку з заборгованістю та надано строк 10 днів для усунення порушень.

У листі від 14 вересня 2016 року, надісланого на адресу ОК «Заміський клуб», позивач просила надати інформацію, на який кооператив надіслав відповідь від 19 жовтня 2016 року з пропозицією з'явитися до офісу для вирішення всіх питань, що виникли між сторонами, та повторно проінформував позивача про можливе виключення з кооперативу та наслідки такого виключення (повторний вступ, або повернення внесеного паю у строки, передбачені Статутом кооперативу).

29 листопада 2016 року кооператив повторно запросив ОСОБА_3 на зустріч та повідомив про можливе виключення з числа членів кооперативу у зв'язку з відсутністю досягнення згоди щодо необхідності виконання правил членства в кооперативі.

Відповідно до рішення загальних зборів від 21 грудня 2016 року ОСОБА_3 виключена з числа асоційованих членів кооперативу через несплату нею членських внесків та вирішено повернути їй внесений пай у повному розмірі протягом року з дня виключення, у разі наявності у кооперативу фінансової можливості - кошти повернути раніше.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зробивши висновок про те, що ОСОБА_3 не є членом ОК «Заміський клуб», оскільки не внесла вступного внеску, на зазначені обставини уваги не звернув та оцінки їм не надав.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відхиляючи докази, надані ОК «Заміський клуб», суди попередніх інстанцій не врахували вимоги статті 57, частини четвертої статті 60, статті 212 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) про те, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі докази оцінюються у сукупності і жоден з них не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, відхиляючи одні докази і беручи за основу інші, суд має дати оцінку підстав для цього, що судами зроблено не було.

При цьому, застосовуючи до спірних правовідносин норми статті 1212 ЦК України, яка зобов'язує особу повернути грошові кошти, коли підстава, на якій вони були отримані, згодом відпала, а також частину третю статті 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», яка регулює діяльність фінансових компаній, що отримують за свою діяльність із залучення і управління коштами інвесторів винагороду, суди не звернули увагу на те, що у своїй діяльності ОК «Заміський клуб» керується Законом України «Про кооперацію» та Статутом кооперативу.

Наведене свідчить, що і суд першої інстанції, і апеляційний суд не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу обслуговуючого кооперативу «Заміський клуб» задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 жовтня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат