УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Корабельний районний відділ м. Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області Державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1, який просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Із змісту поданої заяви вбачається, що заявник просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року включно.

Відповідно до ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Заявник в заяві зазначив, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, проте доказів суду не надав, що позбавляє можливості визначитись з підсудністю справи саме цьому суду.

Також, заявником в порушення вимог п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено які докази знаходяться у нього, а які у інших осіб.

Письмові докази - це документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази за приписами ч.2 ст. 95 ЦПК України подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

За частиною 4 статті 195 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу (ч. 6 ст. 195 ЦПК України). Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заявником у заяві або окремо не зазначено про те, що ним не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих саме підстав.

За приписами п.4, п. 3 частини 5 статті 12 ЦПК України, суд сприяючи в реалізації прав заявника, вважає необхідним розяснити наступне.

Згідно зі статтею 29 Цивільного Кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Абзацами 5 та 11 статті 3 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.

Законними підставами перебування на території України для іноземців та осіб без громадянства - є підстави, визначені в статті 5 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, отримують посвідку на тимчасове (постійне) проживання.

Посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону (частина перша статті 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України (частина друга статті 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про прикордонний контроль» відмітка про перетинання державного кордону проставляється у: паспортних документах іноземців, осіб без громадянства; імміграційних картках іноземців, осіб без громадянства, якщо в їх паспортних документах не передбачено сторінок для відміток про перетинання державного кордону; інших документах у випадках, передбачених законодавством.

У випадках, коли при перетині Державного кордону України зазначені відмітки у паспортних документах іноземців не проставляються, то підтвердженням періоду перебування на території України іноземця має бути довідка, видана йому органами прикордонної служби. Крім того, заявник, зловживаючи своїми правами приховує свій статус перебування в Україні, оскільки не надає суду відповідних документів.

З поданої заяви та доданих до неї документів вбачається, що фактично після 1 жовтня 1999 року та до серпня 2017 року заявник ймовірно не перебував на території України та може мати громадянство іншої країни, оскільки до теперішнього часу лише з паспортом громадянина СРСР законно проживати, як в Україні, так і в інших державах неможливо.

Визначення статусу особи є необхідною умовою розгляду справи, оскільки якщо заявник є громадянином іноземної держави, при вирішенні питання про обґрунтованість заявленої вимоги суду, крім перевірки та встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року, необхідно встановити той факт, що заявник подав до компетентного органу зобов'язання припинити іноземне громадянство письмово оформлену заяву іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданств) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (абзац 12 статті 1 Закону України «Про громадянство України»). Вказана правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 379/775/17-ц.

Тобто, при розгляді заяви суду доведенню підлягає не тільки встановлення факту постійного проживання станом на 24.08.1991 року, а й волевиявлення заявника, подане до компетентного органу зобов'язання припинити іноземне громадянство у вигляді письмово оформленої заяви іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини, вважаю, що заяву слід залишити без руху і надати заявнику строк п'ять днів з дня вручення ухвали суду, для усунення недоліків, а саме подання документу який підтверджує місце проживання заявника на території м.Херсона, подання підтвердження відповідно до п.10 ч.5 ст. 175 ЦПК України, виконання вимог п. 8 ч.5 ст. 175 ЦПК України.

На підставі ст. 185 ч.1 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку для усунення вищевказаних недоліків з розясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін вищевказана позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 175, 177, 185, 293, 315, 316, 318 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Корабельний районний відділ м. Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області Державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року - залишити без руху.

Копію ухвали про залишення заяви без руху направити заявнику.

Надати заявнику строк для усунення недоліків п'ять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Розяснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заява вважатиметься не поданою та буде повернута. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню, окремо від судового рішення за суттю не підлягає.

СуддяОСОБА_2