Ухвала

19 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 359/3012/18

провадження № 61-38923ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2018 року у справі за заявою представника заявника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2018 року за заявою ОСОБА_6 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2018 року.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

З матеріалів касаційного провадження убачається, що у квітні 2018 року ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання доньки з ОСОБА_4

Судовим наказом Бориспільського міськрайонного суду Київської області від

11 травня 2018 року заяву ОСОБА_6 про видачу судового наказу про стягнення аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 20 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним судовим наказом, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06 червня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на судовий наказ Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2018 року.

У липні 2018 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 06 червня 2018 року.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 липня 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 06 червня 2018 року.

У червні 2018 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2018 року за заявою ОСОБА_6 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від

01 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2018 року за заявою ОСОБА_6 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу задовольнити, скасувати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_6 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на утримання доньки.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки доводам заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Вказує, що судами не були взяті до уваги, зазначені в заяві обставини, що на час звернення ОСОБА_6 до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 та їх дітьми спільно проживали у будинку в м. Бориспіль Київської області. Після розірвання шлюбу місце проживання дітей з одним із подружжя визначено не було. Крім того, за весь час спільного проживання заявник належним чином утримував сім'ю та продовжує утримувати, а тому, вважає себе таким, який не підпадає під визначення частини другої статті 181 СК України, як батько, який проживає окремо від дитини, а також, що ухиляється від виконання обов'язку щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необгрунтованою.

На підставі вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2018 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що наведені в заяві обставини, а саме, факт спільного проживання боржника ОСОБА_4 із ОСОБА_6 та їх дітьми на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів, факт утримання ОСОБА_4 сім'ї, у тому числі й доньки, а також, те, що місце проживання дітей з одним із подружжя не визначено, в розумінні положень пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України не є нововиявленими обставинами, не були предметом розгляду в суді першої інстанції та не підлягають дослідженню під час вирішення питання про стягнення аліментів у порядку наказного провадження.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частини восьмої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Частиною 2 цієї статті Кодексу визначено перелік підстав для перегляду рішення, постанови або ухвали суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин та нових доказів. Так, новими доказами є фактичні дані, які не були з певних причин досліджені судом при розгляді справи, що є підставою для перегляду цього рішення в апеляційному чи касаційному порядку (постанова пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами»).

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини п'ятої статті 12 ЦПК України, не є нововиявленими обставинами.

Касаційна скарга не містить обгрунтованих посилань на неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, а зводиться лише до переоцінки доказів, що не входить до повноважень касаційного суду.

Ураховуючи наведене, ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2018 року та постанова Київського апеляційного суду від 01 листопада 2018 року, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2018 року у справі за заявою представника заявника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2018 року за заявою ОСОБА_6 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик В. О. Кузнєцов А. С. Олійник