Справа № 165/1928/18 Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О.Р.
Провадження № 22-ц/802/3/18 Категорія: 81 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши цивільну справу за заявою Комунального підприємства «Нововолинськтеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 заборгованості за відпущену теплову енергію за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Нововолинськтеплокомуненерго» на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 01 серпня 2018 року ,

В С Т А Н О В И В:

КП ««Нововолинськтеплокомуненерго» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості за відпущену теплову енергію.

Заяву обґрунтовує тим, що 03.03.2012 року між КП "Нововолинськтеплокомуненерго» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено письмовий Договір № 240 про надання послуг з централізованого опалення. Згідно з пунктів 1, 2 Договору, виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення магазину за адресою: АДРЕСА_1, опалювальною площею 127.50 м2, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Розмір нарахування щомісячної плати за надані послуги, згідно п.5 договору проводиться відповідно до розрахунків на визначення тепловіддачі трубопровід системи палення. Відповідно до пункту 6 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць , оплата послуг здійснюється не пізніше 25 числа за поточний місяць щомісячно на протязі опалювального періоду. Нові тарифи, (п. 14.12 Договору) є обов'язковими для сторін з дня введення їх в дію ( постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та рішення виконавчого комітету Нововолинської міської становлення тарифів на теплову енергію додаються). Споживач, згідно пп. 15.4 п. 15 вказаного Договору, несе відповідальність порушення зобов'язань, встановлених законодавством і цим договором. Згідно підпункту 12.11 цього Договору, Споживач зобов'язаний щомісячно повертати на адресу виконавця належним чином оформлені акти здачі-прийняття робіт ( надання послуг). Пунктом 34 цього Договору передбачено, що при не поверненні споживачем належним чином оформленого акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) , роботи вважаються виконаними (наданими) в повному об'ємі. Пунктом 27 Договору зазначено, що цей договір діє в частині реалізації теплової енергії з 01.03.2012 року по 01.03.2017 рік, а в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного погашення заборгованості. Пунктом 28 цього Договору передбачено, що договір вважається продовженим а місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено розірвання або необхідність перегляду. Станом на день подання цієї заяви до суду договір, вважається продовженим та не розривався. Вважає, що в період жовтень 2015 - квітень 2016 років, жовтень 2016 квітень 2017 років та жовтень 2017 - квітень 2018 років споживач на підставі Договору № 240 отримував теплову енергію від КП "Нововолинськтеплокомуненерго", проте не оплачував її.Станом на 24.07.2018 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість перед КП «Нововолинськтеплокомуненерго» по Договору № 240 в розмірі 2 045.98 розрахунок додається. Крім цього, 01.03.2012 року КП "Нововолинськтеплокомуненерго" та ФОП ОСОБА_2 було укладено Договір № 125-240 про надання послуг з утримання будинку та прибудинкових територій (технічне обслуговування внутрішньо-будинкових систем теплопостачання). Згідно з пунктами 1, 2 Договору № 125-240, КП "Нововолинськтеплокомуненерп забезпечує надання послуг ФОП ОСОБА_2, з обслуговувані внутрішньо-будинкових систем теплопостачання у магазині в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 105.0 м2, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати ці послуги за встановленим тарифом у строки та на умовах передбачених договором. Відповідно до пунктів 4, 5 цього Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Плата нараховується відповідно до затвердженого тарифу. Нові тарифи обов'язковими для сторін з дати введення їх в дію. Послуги оплачуються до 25 числа і поточний місяць щомісячно на протязі року. Споживач, (п. 12 Договору) несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за порушення зобов'язань, встановлених договором і законодавством.

Пунктом 18 Договору зазначено, що він укладається на 5 років і набирає чинної з 01.03.2012 року. Договір вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідності перегляду. Станом на день подання цієї заяви до суду договір вважається продовженим та не розривався. Вважає, що споживач в період з червня 2015 року по травень 2018 року на підставі Договору № 125-240 отримував від КП "Нововолинськтеплокомуненерго" послуги з технічного обслуговування внутрішньо-будинкових систем теплопостачання, проте всупереч його умовам не оплачував їх.

Станом на 24.07.2018 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість перед КП «Нововолинськтеплокомуненерго" по Договору № 125-240 в розмірі 481.99 грн. (розрахунок додається).

На момент подання цієї заяви вказані Договори, не визнані недійсними у судовому порядку, зобов'язання за ними є чинними .

Загальна заборгованість ОСОБА_2 перед КП "Нововолинськтеплокомуненерго" за отримані житлово-комунальні послуги складає 2527.97 грн. (2 045.98 грн. + 481.99 грн.).

Просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Нововолинськтеплокомуненерго» заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та утримання будинків та прибудинкових територій в сумі 2527, 97 гривень.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 01 серпня 2018 року відмовлено КП «Нововолинськтеплокомуненерго» у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 заборгованості за відпущену теплову енергію.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, КП "Нововолинськтеплокомуненерго» подало апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч.1 ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв'язку з наведеним, розгляд справи апеляційним судом здійснено без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а судове рішення змінити.

Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу, КП «Нововолинськтеплокомуненерго» вказувало, що 01 березня 2012 року між КП та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення постачання № 240, відповідно до умов якого КП «Нововолинськтеплокомуненерго» зобов'язувалось своєчасно надавати послуги з централізованого опалення магазину ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, опалювальною площею 127.50 м2, а споживач зобов'язувався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Крім того, 01.03.2012 року між КП "Нововолинськтеплокомуненерго" та ФОП ОСОБА_2 було укладено Договір № 125-240 про надання послуг з утримання будинку та прибудинкових територій, відповідно до умов якого КП забезпечує надання послуг ФОП ОСОБА_2, з обслуговувані внутрішньо-будинкових систем теплопостачання у магазині в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 105.0 м2, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати ці послуги за встановленим тарифом у строки та на умовах передбачених договором. Однак ОСОБА_2 належним чином не виконує умови договорів внаслідок чого утворилась заборгованість перед КП «Нововолинськтеплокомуненерго» .

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру про реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ОСОБА_2 припинив свою підприємницьку діяльність 09.02.2015 року.

Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки правовідносини між сторонами виникли з приводу виконання договорів, які укладені між юридичною особою та фізичною особою - підприємцем, крім того дані договори нерозривно пов'язані саме з підприємницькою діяльністю ОСОБА_2, оскільки комунальні послуги надавались саме на опалення та обслуговування магазину за тарифами, які встановлені для юридичних осіб, то справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до відповідного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою (частина восьма статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, господарський суд припиняв провадження у справі, якщо припинено діяльність суб'єкта господарювання, який був однією зі сторін у справі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

У разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її права й обов'язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Фізична особа, яка мала статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратила його, до 15 грудня 2017 року не могла бути стороною у господарському процесі, якщо для цього не було визначених ГПК України підстав. З часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи спори за її участю, зокрема пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася нею раніше, слід було розглядати за правилами цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було відкрите у господарському суді до настання таких обставин.

У разі припинення провадження у господарській справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, спори за участю фізичної особи, яка припинила підприємницьку діяльність, мали розглядатися за правилами цивільного судочинства.

З 15 грудня 2017 року господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією зі сторін у справі.

Відтак, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов'язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Вказана правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18 (п.67-73).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що дану заяву слід розглядати за правилами господарського судочинства, тобто вона не підвідомча судам загальної юрисдикції.

Однак, як вбачається з мотивувальної частини ухвали, відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції послався на п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, яка передбачає що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Однак з таким висновком, апеляційний суду погодитись не може з огляду на таке.

Судовий наказ - особлива форма судового рішення, запроваджена Цивільним процесуальним кодексом України, про стягнення з боржника грошової суми або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Судовий наказ одночасно є виконавчим документом.

Підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень, порядок його видачі здійснюється за наказним провадженням, регламентованим ЦПК.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Правила підсудності регулюються ст. 27-30 ЦПК України.

Частинами 4-9 ст. 164 ЦПК України, передбачено дії суду для визначення підсудності заяви про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних земельних трудових сімейних житлових чи інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в даному випадку дана заява не підвідомча загальним судам, а підвідомча господарським.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 ЦПК України.

Суд першої інстанції помилково зазначив в мотивувальній частині ухвали п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, вважаючи, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням правил підсудності.

Таким чином ухвала суду підлягає зміні в частині обґрунтування підстав відмови у видачі судового з п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України на п. 1. ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

У разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи або розгляд справи без повідомлення ( виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення ( незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи є дата складення повного судового рішення ( ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заявника Комунального підприємства «Нововолинськтеплокомуненерго» задовольнити частково.

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 01 серпня 2018 року в даній справі змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали Нововолинського міського суду Волинської області від 01 серпня 2018 року посилання на п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, зазначивши, що судом відмовлено у видачі судового наказу з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: