РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13294/18

пр. № 2/759/6297/18

14 листопада 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді П'ятничук І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Медвідчука В.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Тритиниченко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Святошинської РДА у м. Києві, третя особа: Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, -

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2018 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби у справах дітей Святошинської РДА у м. Києві, третя особа: Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання батьківства, в якому, просить суд визнати його ОСОБА_1, батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, внести зміни до актового запису № 2561 про народження ОСОБА_4, що вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, вказавши в даному актовому записі батьком ОСОБА_1

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 2012 року він перебував у близьких стосунках з ОСОБА_5, в них народилась дочка ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1. В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, померла. Позивач стверджує, що він є біологічним батьком дитини, проте не подавав до органів реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства, а тому запис про батька дитини був проведений за вказівкою матері. Також зазначив, що в нього з ОСОБА_5, є спільна дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком якої вказано саме його. Зазначав, що з 2012 р. він проживав з ОСОБА_5 та з дітьми з моменту їх народження, опікувався ними, забезпечував матеріально. Однак, на даний час вирішити вказане питання в позасудовому порядку змоги немає та на підставі ст.ст. 126,128,135 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 28 серпня 2018 р. у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді із занесенням до протоколу судового засідання від 09 листопада 2018 р. задоволено клопотання про допит свідків.

09 листопада 2018 р. ухвалою Святошинського районного суду м.Києва підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити з підстав викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Представник третьої особи Святошинського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві у судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, просила розглядати справу без участі свого представника.

Суд, заслухавши позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши інші зібрані у справі докази у сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлено, що у ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не перебувала у шлюбі, народилась дочка ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва 04.09.2015 року, серія НОМЕР_2 батьком дитини вказано ОСОБА_7 (а.с. 11).

Інформація про батька дитини була записана відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується листом від 23.08.2018 року № 5044/16.10-36 Святошинського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 6).

У свідоцтві про народження та актовому записі № 2561 від 04.09.20158, складеному відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, батьком дитини вказано ОСОБА_7

Також судом встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_5, є спільна дитина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).

Як вбачається з свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, померла (а.с.13).

Судом встановлено, що позивач піклується про малолітню ОСОБА_4, цікавиться її життям та забезпечує необхідним для здорового розвитку. Дитина на даний час проживає з ним за адресою: АДРЕСА_1.

Факт батьківства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_4, був також підтверджений показами свідків, допитаних у судовому засіданні. Так, свідки, допитані за клопотанням позивача, показали наступне.

Свідок ОСОБА_9 надав покази, що є сусідом позивача, знає його родину більше десяти років, може стверджувати що у ОСОБА_1 разом із ОСОБА_5, народилось дві доньки ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які після смерті матері проживають разом з позивачем, який належним чином піклується про дітей.

Свідок ОСОБА_10 надала покази, що є матір'ю позивача і може стверджувати, що дійсно з 2012 р він проживав однією сім'єю з ОСОБА_5, за час спільного проживання у них народилось дві доньки, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, батьком ОСОБА_6 в свідоцтві про народження вказано її сина, а коли народилась її онука ОСОБА_4 батьком дитини вказано за вказівкою ОСОБА_5 ОСОБА_7 однак, її син-позивач завжди визнавав та визнає ОСОБА_4 своєю дитиною, опікується нею, матеріально забезпечує обох дітей, після смерті ОСОБА_5 вона, яка бабуся переїхала проживати до сина в АДРЕСА_1 де допомагає сину в догляді за дітьми.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно з ст. 128 СК України, за відсутності заяви про визнання батьківства, що подана жінкою та чоловіком, які не перебувають у шлюбі між собою, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Частинами 1, 3 ст. 145 СК України передбачено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою . Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно з частинами 4, 5 ст. 148 СК України, за заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Статтею 147 СК України встановлено, що по батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком.

Європейський суд з прав людини зазначає, що по батькові як частина особистого імені традиційно походить від імені батька відповідної особи. Суд зауважує, що українська система зміни імен видається доволі гнучкою та особа може змінити своє ім'я, дотримуючись спеціальної процедури, яка передбачає тільки мінімальні обмеження, які застосовуються у дуже конкретних випадках, здебільшого пов'язаних з кримінальним судочинством. У той самий час, як видається, будь-яких ширших міркувань для накладення обмежень на зміну імені особи - таких як точний облік населення або зв'язок носіїв певного імені з сім'єю - державними органами не висувається. За такої ситуації майже повної свободи зміни імені або прізвища особи обмеження, накладені на зміну по батькові, не видаються належним чином та достатньою мірою мотивованими національним законодавством (Гарнага проти України, № 20390/07, § 40-41, ЄСПЛ, від 16 травня 2013 року).

Суд також взяв до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини щодо визначення кращих інтересів дитини, а саме: підтримання зв'язків із сім'єю є в кращих інтересах дитини, крім випадків, коли сім'я виявляється явно неналежною або не функціонуючою; розвиток дитини в безпечному і надійному оточенні, яке дійсно функціонує, є в кращих інтересах дитини (М.С. проти України, № 2091/13, § 76, ЄСПЛ, від 11 липня 2017 року).

За таких обставин, враховуючи кращі інтереси дитини, визнання позивача батьком малолітньої ОСОБА_4, суд вважає за необхідне задовольнити також позовні вимоги про внесення змін про батьківство дитини.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 125, 128, 134, 135, 145, 147, 148 СК України, керуючись статтями 12, 13, 77, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Святошинської РДА у м. Києі, третя особа: Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання батьківства, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 батьком ОСОБА_4, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві.

Внести зміни в актовий запис № 2561 від 04.09.2015 р. про народження, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, де в графі відомості про батька замість «ОСОБА_7» вказати «ОСОБА_1, громадянин України», інші дані залишити без змін.

Після внесення змін до актового запису про народження видати нове свідоцтво про народження дитини.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В.П'ятничук