П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 592/7677/17

провадження № 61-45304св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш»,

третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Сумській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 4 травня 2018 року в складі судді Труханової Л. М. та постанову Апеляційного суду Сумської області від 4 вересня 2018 року в складі колегії суддів: Левченко Т. А., Собини О. І., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» (далі - ПАТ «Сумський завод «Насосенергомаш»), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив суд зобов'язати відповідача на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 квітня 2017 в справі № 592/2226/17 про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, який стався з ОСОБА_4 27 серпня 1987 року під час роботи вантажником-експедитором НПО «Насосенергомаш», відповідно до вимог Порядку проведення розслідування та ведення і обліку нещасних випадків, професійний захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою КМУ № 1232 від 30.11.2011 року, створити комісію з розслідування нещасного випадку на виробництві, який мав місце з ОСОБА_4., з включенням до її складу представника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, та скласти у 5-ти примірниках Акт проведення розслідування вищевказаного нещасного випадку за формою Н-5 ( згідно додатку № 3) та Акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 (згідно додатку № 4), копії яких направити ОСОБА_4 та до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 серпня 1987 року, під час перебування позивача в трудових відносинах з Науково-виробничим об'єднанням «Насосенергомаш», правонаступником якого є ПАТ «Сумський завод «Насосенергомаш», з ним стався нещасний випадок, а саме під час виконання робіт по пред'явленню вантажу на прохідній бази, він отримав виробничу травму у вигляді консолідованого перелому п'яткової кістки лівої ноги. 10 березня 1988 року за даним фактом складено акт №26 про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1. Проте, даний акт не відповідає вимогам Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою Президії ВЦСПС від 13 серпня 1982 року. У зв'язку із цим відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України йому було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги. При цьому Фонд виходив з того, що рішення суду від 26 квітня 2017 року, яким було встановлено факт нещасного випадку на виробництві не може замінювати акт встановленої форми, надання якого є обов'язковою умовою для призначення страхових виплат.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 травня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що акт за формою Н-1 № 26 від 10 березня 1988 року не відповідає вимогам законодавства, а тому права позивача порушені та підлягають захисту.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 4 вересня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Сумський завод «Насосенергомаш» залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У поданій до Верховного Судукасаційній скарзі ПАТ «Сумський завод «Насосенергомаш» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до пункту 24 Порядку проведення розслідування та ведення і обліку нещасних випадків, професійний захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою КМУ № 1232 від 30.11.2011 року, та пункту 2.8 Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого Постановою ВЦСПС від 13 серпня 1982 року №11-6 передбачено, що нещасний випадок, що стався на підприємстві з працівником іншого підприємства, розслідується комісією, утвореною підприємством, на якому стався нещасний випадок за участю представників підприємства, працівником якого потерпілий, а облік ведеться на тому підприємстві, де потерпілий працює. Отже, позивач вважає, що судом неправильно застосовані норми матеріального права і розслідування має проводитись підприємством, де стався нещасний випадок.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи суди установили, що 10 березня 1988 року НВО «Насосенергомаш» був складений акт про нещасний випадок на виробництві №26, який стався з ОСОБА_4 27 серпня 1987 року.

Акт за формою Н-1 від 10 березня 1988 року про нещасний випадок на виробництві, що трапився з ОСОБА_4 від 08 квітня 2016 року, не відповідає вимогам Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою Президії ВЦСПС від 13 серпня 1982 року №11-6, чинного на час, коли стався нещасний випадок. Зокрема, акт не затверджений підписом керівника та печаткою підприємства; у пункті 2 та 3 є виправлення назви підприємства та його адреси; у пункті 9 не вказані цех, дільниця де трапився нещасний випадок, а тільки зазначено «в командировке в г. Харьков»; в пункті 14 відсутня інформація щодо характеристики місця де трапився нещасний випадок, послідовність дій потерпілого та не зазначений керівник робіт; не заповнені пункти 13.1, 15, 17.1 (відсутній діагноз) та 17.2, а в пункті 15.1 «причини нещасного випадку» записані некоректно.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 квітня 2017 року, яке набрало законної сили, встановлено факт нещасного випадку на виробництві, який стався з ОСОБА_4 27 серпня 1987 року під час роботи вантажником-експедитором НВО «Насосенергомаш», правонаступником якого є відповідач.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми відмовило ОСОБА_4 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням травми на виробництві, виходячи з того, що доданий до звернення оригінал акту про нещасний випадок на виробництві від 10 березня 1988 року суперечить вимогам чинного на день його складання законодавства.

Відповідач відмовився усувати в добровільному порядку зазначені Фондом недоліки акту.

Статтею 171 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах визначена Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року за №1232 (далі Порядок).

Пунктом 24 Порядку встановлено, що нещасний випадок, що стався на підприємстві з працівником іншого підприємства під час виконання ним завдання в інтересах свого підприємства, розслідується комісією, утвореною підприємством, на якому стався нещасний випадок, за участю представників підприємства, працівником якого є потерпілий. Такий нещасний випадок береться на облік підприємством, працівником якого є потерпілий.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Сумський завод «Насосенергомаш» про те, що розслідування має проводитись на підприємстві, на якому стався нещасний випадок, а не відповідачем не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Суди установили, що розслідування нещасного випадку проводилось саме НВО «Насосенергомаш», правонаступником якого є ПАТ «Сумський завод «Насосенергомаш». Цим же підприємством був складений акт про нещасний випадок на виробництві № 26 від 10 березня 1988 року за формою Н-1, який не відповідає вимогам чинного законодавства.

Оскільки спір у цій справі стосується саме усунення допущених недоліків у вже існуючому акті за формою Н-1, який був складений саме відповідачем, такі недоліки мають бути усунуті ПАТ «Сумський завод «Насосенергомаш», як правонаступником НВО «Насосенергомаш».

З огляду на наведене, доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки вже буди предметом дослідження та розгляду в суді апеляційної інстанції та по своїй суті зводяться лише до незгоди із судовими рішеннями.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанцій без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 4 вересня 2018 року залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 4 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С.Ю. Мартєв

В.В. Пророк