Справа № 336/3308/18
Провадження № 6/336/159/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Палубінської К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжя подання Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу та порядку виконання судового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2013 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 203-2 ч. 1 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в сумі 170000 (сто сімдесят тисяч) гривень з конфіскацією грального обладнання.

П'ять гральних автоматів, які знаходяться на зберіганні у представника ЗАТ «Кордон 95» ОСОБА_2, передано у власність держави.

Начальник Хортицького відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про зміну способу і порядку виконання вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2013 року по кримінальному провадженню № 336/5342/13-к, а саме просить суд змінити спосіб виконання вироку в частині передачі пяти гральних автоматів у власність держави на їх знищення, оскільки, відповідно до положень Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» № 1334-VI від 15.05.2009 року, гральний бізнес в Україні заборонено, вказані предмети є виключеними із обігу і не можуть бути реалізовані чи використані за призначенням, тому у визначений спосіб виконати вирок суду не вбачається можливим.

Сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду в установленому порядку судовими повістками, в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили.

Державний виконавець направив до суду заяву про розгляд подання за його відсутності наполягаючи на задоволенні подання.

Зважаючи на викладене, керуючись положенням частини 2 статті 435 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справи без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для закриття провадження у справі з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» передбачає, зокрема, й дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства між собою - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, суб'єктний склад та характер спірних матеріальних правовідносин. Таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.

За статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Однак, державний виконавець звернувся до суду з поданням про зміну способу і порядку виконання вироку суду по кримінальному провадженню, що виключає розгляд такого подання в рамках цивільної юрисдикції, оскільки стаття 435 Цивільного процесуального кодексу України передбачає вирішення питання про відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішень у цивільних справах, що випливає з Розділу VI цього кодексу.

Відповідно до положень пункту 14 частини 1 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Як вказує частина 1 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обовязків чи законних інтересів.

За частиною 3 статті 535 Кримінального процесуального кодексу України, у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

З огляду на викладене, державний виконавець не позбавлений права звернутись до суду з відповідною заявою (поданням) з приводу виконання вироку суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вказує частина 2 статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Таким чином, оскільки подання Хортицького ВДВС м. Запоріжжя подано до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя в межах виконання вироку суду в порядку цивільного судочинства, суд вбачає підстави для закриття провадження у справі.

Також вважає за необхідне розяснити заявникові право звернутись до суду, який видав виконавчий документ в порядку кримінального судочинства.

Керуючись статтями 19, 255-256, 258-260, 353, 435 Цивільного процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі за поданням Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, боржник ОСОБА_4, про зміну способу і порядку виконання рішення суду закрити.

Розяснити заявникові його право звернутися з вказаним поданням в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Я.Р.Марко