ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2233/18
Провадження №2/477/943/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 28 лютого 2013 року, право власності на земельну ділянку розміром 5,6 гектарів, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті матері залишилося в спадок зазначена земельна ділянка, але він не взмозі її оформити за заповітом, залишеним нею на його користь, оскільки не може підтвердити факт прийняття спадщини, а також через наявність іншого потенціального спадкоємця який згідно офіційних даних був зареєстрований з померлим на час відкриття спадщини

Посилаючись на те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері і прийняв спадщину, але через зазначені обставини не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча фактично інший спадкоємець відповідач в справі, хоча й був зареєстрований з ним на час смерті, але в дійсності не проживав, тому просив позов задовольнити.

В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивач в своїй заяві просив позов задовольнити, а відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти оформлення спадщини за позивачем, зазначивши в заяві обставини та факти, згідно з якими він підтвердив, що на час смерті спадкодавця він не проживав фактично і постійно разом з ним.

Суд, виходячи з положень ст. 200 ЦПК України, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи в підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

28 лютого 2013 року померла ОСОБА_3 і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі у виді земельної ділянки площею 5,6 гектарів, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, яка належала їй на підставі державного акту серії МК № 040647 від 08 квітня 2003 року, виданий Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області.

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті.

За свого життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області 24 березня 2009 року, відповідно до якого заповіла на випадок своєї смерті належну їй земельну ділянку, площею 5,6 гектарів своєму сину ОСОБА_1, тобто позивачу в справі.

Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 08 серпня 2018 року з померлою ОСОБА_3 був зареєстрований син ОСОБА_2.

В той же час, із наданої заяви відповідача вбачається, що він фактично не проживав із померлим спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Що також підтверджується новою довідкою тієї ж сільської ради від 31 жовтня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час її смерті не проживав, що було встановлено актом місцевого депутата від тієї ж дати.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка належала за життя ОСОБА_3 і після її смерті входить до складу спадщини, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачу в справі як спадкоємцю за заповітом, який фактично прийняв спадщину, та з врахування встановлення в справі факту неприйняття спадщини іншим спадкоємцем.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. ст. ст. 141, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 28 лютого 2013 року, право власності на земельну ділянку площею 5,6 гектарів, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, яка належала їй на підставі державного акту серії МК № 040647 від 08 квітня 2003 року, виданого Жовтневою (тепер Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко