СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19620/17

пр. № 2/759/3356/18

29 жовтня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частини квартири в натурі,

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2017 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами просить суд поділити в натурі квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,50 кв.м та житловою площею 33,3 кв.м визнавши за ОСОБА_1, право приватної власності на кімнату площею 16,4 кв.м обладнана балконом 0,9 кв.м.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивача, який ще за життя зробив договір дарування ? частини квартири на її ім'я, також у вказаній квартирі проживає відповідач, однак на даний час частки співвласників спірної квартири в натурі не визначені, внаслідок чого у сторін виникають непорозуміння щодо користування частиною квартири.

Позивач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним, причини неявки суд не повідомила (а.с. 49).

Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про слухання справи, шляхом поштових повідомлень (а.с. 50), 29.10.2018 від нього надійшло клопотання визання позовних вимог та просив слухати справу без його участі (а.с. 51).

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки які належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 належну йому на праві приватної власності ? частину квартиру АДРЕСА_1 на підставі договір дарування від 25.10.2013 (а.с. 6).

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, 31.05.2003 було укладено шлюб, актовий запис №522 (а.с. 12).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер (а.с. 5).

Згідно технічного паспорту від 1997 р. встановлено, що квартира АДРЕСА_1 складається із двох кімнат житловою площею 33,3 кв.м та загальною площею 48,6+0,9=49,5 кв.м (а.с. 13, 14).

Згідно розпорядження №2851 від 17.09.1997 Ленінградської РДА м. Києва наданого ОСОБА_4 про приватизацію квартири АДРЕСА_1 було видано свідоцтво про право приватної спільної власності на житло ОСОБА_6 1/3 частина, ОСОБА_4 1/3 частина та ОСОБА_3 1/3 частина (а.с. 15, 16).

Згідно інформаційної довідки №84238475 від 04.04.2017 ОСОБА_1 на підставі договору дарування належить спірна квартира (а.с. 17).

Згідно довідки Форми №3 КП «Центр комунального Сервісу» №02/08-03-17 від 04.01.2017 у спірній квартирі проживають ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 співвласник ? частини квартири та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, інший родич співвласник ? частини (а.с. 18).

09.11.2016 листом №1444/19-1 ПАТ «Київгаз» повідомило ОСОБА_1 про те, що після детальної перевірки її особового рахунку №591570012 за адресою: АДРЕСА_1 станом на 01.11.2016 показники лічильника становлять 1147 м3 та існує заборгованість перед ДП «КиївГазЕнерджи» у розмірі 528 грн 04 коп., оскільки нарахування за послуги газопостачання здійснюється не за нормами споживання згідно кількості осіб, а згідно наданих нею показників лічильника (а.с. 26, 27).

Також згідно листом ПАТ «Київенерго» повідомило ОСОБА_1 щодо її звернення про розділення особових рахунків про те, що після проведення робіт опломбування засобів обліку електричної енергії буде можливо укласти договір та оформити особовий рахунок для проведення розрахунків за спожиту електричну енергію з кожним співвласником помешкання (а.с. 30, 31).

Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до абз. 2 п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014, спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

За змістом ч.1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Достовірно встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є у спільній частковій власності сторін.

Позивач звернулася з позовом з підстав, передбачених ст. 356 ЦК України, згідно якої власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

В п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги позову є законними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу суму сплаченого судового збору у розмірі 640 грн 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, ст.41, ч. 4 ст.55, ст.124 Конституції України, ст.ст. 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, ст.ст. 11, 12, 15, 16, 20, 316-319, 321, 355, 358, 369 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 19, 48, 76-82, 141, 223, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частини квартири в натурі задовольнити.

Поділити в натурі квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,50 кв.м та житловою площею 33,3 кв.м визнавши за ОСОБА_1, право приватної власності на кімнату площею 16,4 кв.м обладнана балконом 0,9 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір по справі у розмірі 640 (шістсот сорок гривень) 00 коп.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул'яновська

Повний текст судового рішення складено 29.10.2018.