Постанова

Іменем України

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 415/4045/16-ц

провадження № 61-19959св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,

представник відповідача - Сметанюк Ігор Миколайович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Луганської області від 13 березня 2017 року у складі колегії суддів: Коновалової В. А., Луганської В. М., Лозко Ю. П.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 19 листопада 2011 року між ним та ТОВ «Авто Просто» укладено угоду № 375753 з додатками, предметом якої є надання учаснику послуг системи «Авто Так», спрямованих на придбання автомобіля марки ЗАЗ, модель «Ланос». На виконання умов угоди він сплатив відповідачу

71 680 грн. Однак автомобіль він так і не отримав. У зв'язку із цим, за його заявою про розірвання угоди та повернення сплачених внесків, угоду було розірвано, але сплачені кошти не повернуто на підставі того, що кошти повертаються згідно пріоритетів, зазначених у пунктах 13.4 та 13.5 додатку № 2 до угоди із Фонду для повернення коштів, який складається із 5 % загальної суми, яка надходить щомісяця до Фонду групи. Сума повернення становить

87 750 грн, виходячи із поточної ціни автомобіля «ЗАЗ», модель «Ланос»

202 500 грн.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТОВ «Авто Просто» на його користь сплачені на виконання угоди від 19 листопада 2011 року № 375153 чисті внески, що підлягають поверненню у зв'язку із розірванням угоди в сумі

87 750 грн.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 14 грудня

2016 року у складі судді Фастовця В. М. позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 сплачені на виконання угоди

від 19 листопада 2011 року № 375153 грошові кошти чисті внески у розмірі

87 750 грн в якості відшкодування понесених витрат на усунення недоліків автомобіля. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення міського суду мотивовано тим, що за умовами угоди ТОВ «Авто Просто» після її розірвання зобов'язане повернути ОСОБА_1 сплачені ним чисті внески, розраховані відповідно до положень пункту 13.3 статті 13 додатку № 2 до угоди.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 13 березня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Авто Просто» задоволено. Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 14 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю. Зобов'язано Державну казначейську службу України у Луганській області повернути ТОВ «Авто Просто» судовий збір в сумі 965 грн

25 коп.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що статтею 13 додатку № 2 до угоди чітко визначено порядок і наслідки її розірвання. Згідно із

підпунктом 13.4.1 статті 13 додатку № 2 до угоди в першу чергу повертаються кошти учаснику, який розірвав угоду внаслідок настання непередбачених обставин, що виникли під час дії угоди (перелічені у зазначеному підпункті). Відповідно до підпункту 13.4.2 статті 13 додатку № 2 до угоди у наступну чергу повертаються чисті внески тим учасникам, які розірвали угоду, не посилаючись на обставини, викладені в попередньому підпункті. При цьому, пріоритет у групі надається тому учаснику, який першим подав письмову заяву про розірвання угоди, а в разі, коли такі заяви було подано одночасно кількома учасниками, пріоритет надається учаснику, номер угоди якого є меншим. Відповідно до пункту 13.4 статті 13 додатку № 2 до угоди кошти повертаються у порядку, який побудований за принципом черговості, а з огляду на те, що ТОВ «Авто Просто» має повернути сплачені чисті внески учасникам системи, які розірвали угоди раніше, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є передчасними.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення апеляційного суду є незаконним та необґрунтованим. Посилався на те, що у договорі встановлено договірний порядок повернення коштів, однак строку для їх повернення не зазначено, у зв'язку з чим у цій частині необхідно керуватись вимогами закону,

а саме - статтею 530 ЦК України, оскільки встановлена у договорі черговість повернення коштів не є встановленням строку (терміну), так як не є подією, що має настати неминуче. Отже, якщо строку для повернення коштів в угоді не встановлено, то при вирішенні спору суд першої інстанції обґрунтовано керувався нормами закону, зобов'язавши ТОВ «Авто Просто» повернути йому сплачені ним чисті внески.

Правильність застосування судом першої інстанції статті 530 ЦК України в частині часу, протягом якого ТОВ «Авто Просто» мав повернути йому сплачені чисті внески відповідно до розірваної угоди, апеляційним судом не спростовано. При цьому встановлення договірними умовами черги повернення коштів учасникам, які розірвали угоди, не замінює вимоги закону про строки виконання цих договірних зобов'язань.

Діяльність ТОВ «Авто Просто» в частині виконання договірних зобов'язань з повернення йому чистих внесків має відповідати вимогам закону, які конкретизовані у ліцензійних умовах провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах та визначають, зокрема, обов'язок створення резервного капіталу повернення коштів, який має формуватись за рахунок власного прибутку, а не за рахунок учасників груп. Укладення з ним угоди до набуття чинності змін до законодавства не спростовує таких вимог і до прав та обов'язків сторін за раніше укладеними угодами, так як діяльність ТОВ «Авто Просто» щодо адміністрування груп за цими угодами є триваючою та після внесення змін до законодавства має відповідати ліцензійним умовам.

Крім того, вказував на те, що декларування ТОВ «Авто Просто» у договірних умовах права учасника на часткове повернення вкладених коштів при відсутності конкретних строків та гарантій такого повернення порушує його право на захист власності, яке полягає у вільному її володінні та заборону в обмеженні цього права, що передбачено статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення від ТОВ «Авто Просто», в якому товариство посилалось на те, що рішення апеляційного суду ухвалено відповідно до вимог діючого законодавства, а касаційна скаргаОСОБА_1 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 19 листопада 2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» було укладено угоду № 375753 з додатками, предметом якої є надання учаснику послуг системи «Авто Так», спрямованих на придбання автомобіля марки ЗАЗ, модель «Ланос», за ціною 71 680 грн через систему придбання у групах. Угоду укладено шляхом її підписання сторонами, а також додатку № 1 та додатку № 2 до неї, які є невід'ємними частинами угоди.

На виконання угоди ОСОБА_1 було сплачено 54 чисті внески на придбання автомобіля.

На підставі пункту 13.1 додатку № 2 до угоди 10 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Авто Просто» із заявою про розірвання угоди та повернення сплачених внесків.

Відповідно до пункту 13.3 додатку № 2 до угоди розмір чистих внесків, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли учасник повідомив про розірвання угоди, за вирахуванням відступного за відмову від угоди у розмірі 2 цілих внесків.

Вартість автомобіля зазначена на сайті ТОВ «Авто Просто» у червні 2016 року становила 202 500 грн. Таким чином, розмір чистих внесків вираховується із зазначеної вартості і складає 87 750 грн.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (стаття 626 ЦК України).

Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин третьої та п'ятої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 10 угоди підписання останньої та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами її умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди й додатків до неї. Отже, ОСОБА_1, підписуючи угоду з додатками, погодився на повернення коштів на умовах, передбачених статтею 13 додатку № 2 до Угоди, яка передбачає повернення коштів у порядку черговості.

Судом встановлено, що 10 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Авто Просто» із заявою про розірвання угоди та повернення сплачених внесків.

Листом від 24 червня 2016 року ТОВ «Авто Просто» підтвердило, що угоду

від 19 листопада 2011 року № 375753 розірвано та зазначило, що повернення чистих внесків, розрахованих згідно статті 13 пункту 13.3 додатку № 2 до угоди, буде здійснено відповідно до пріоритетів, викладених у підпунктах 13.4.1-13.4.3. та після накопичення необхідної суми коштів у фонді групи для повернення коштів.

Згідно реєстру розірваних угод, наданого ТОВ «Авто Просто» від 06 вересня

2016 року, у групі 1155, чисті внески за якими будуть повертатися, ОСОБА_1 є 26 учасником системи на повернення коштів, при цьому надавши копії заяв про дострокове розірвання угоди та повернення коштів.

Відповідно до статті 1 угоди її предметом є надання послуг системи «Авто Так», спрямованих на придбання автомобіля.

Згідно зі статтею 2 угоди ТОВ «Авто Просто» є товариством, що надає послуги, предметом яких є придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах «Авто Так». ТОВ «Авто Просто» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених угодою.

Система придбання у групах (система «Авто Так») - це система, яка полягає у створенні груп покупців (учасників), метою яких є придбання автомобілів у порядку та на умовах, передбачених угодою (розділ 1 додатку № 2 до угоди).

Учасником системи (учасником) є фізична чи юридична особа, яка уклала угоду та додатки № 1, № 2 до угоди, сплатила плату за послуги, пов'язані зі вступом до системи, в повному обсязі (розділ 1 додатку № 2 до угоди).

Відповідно до пункту 1.4 статті 1 додатку № 2 до угоди ТОВ «Авто Просто» зобов'язується об'єднати цю угоду в групу з іншими угодами системи. Кожній сформованій групі учасників надається номер. Кожному учаснику надається порядковий номер у його групі.

Статтею 3 угоди передбачено, що ТОВ «Авто Просто» зобов'язується надавати учаснику системи послуги в порядку та строки, визначені угодою, включаючи забезпечення отримання автомобіля учасником системи згідно з умовами угоди.

Учасник, зі свого боку, зобов'язується виконувати зобов'язання, передбачені Угодою, в порядку та строки, визначені нею, зокрема щомісячно сплачувати повні внески (стаття 5 угоди).

Повним внеском є щомісячний платіж, який складається із суми чистого внеску, щомісячного внеску в оплату послуг та щомісячного внеску в оплату страхового платежу (розділ 1 додатку № 2 до угоди).

Чистий внесок використовується для формування чистого фонду та фонду для повернення коштів, його розмір розраховується шляхом ділення поточної ціни автомобіля на кількість внесків, передбачену графіком внесків (розділ 1 додатку № 2 до угоди).

Статтею 4 угоди визначено право учасника розірвати угоду до моменту отримання автомобіля.

Правовими наслідками розірвання договору є припинення зобов'язання (частина друга статті 653 ЦК України) та відсутність права сторін вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (частина четверта цієї статті).

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У силу статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, установлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Статтею 13 додатку № 2 до угоди сторони визначили право на розірвання угоди та наслідки її розірвання.

Зокрема, згідно з пунктом 13.1 учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати угоду за власним бажанням, про що повинен повідомити

ТОВ «Авто Просто» у письмовій формі. Поверненню підлягають тільки чисті внески, сплачені за угодою, з урахуванням положень, викладених у

статті 13 угоди.

Сума чистих внесків, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий учасник повідомив

ТОВ «Авто Просто» про розірвання угоди, за вирахуванням відступного за відмову від угоди в розмірі двох цілих чистих внесків (пункт 13.3 додатку № 2 до угоди).

Згідно з пунктом 13.4 додатку № 2 до угоди повернення чистих внесків здійснюється із фонду для повернення коштів.

Фонд для повернення коштів складається з 5 % від загальної суми, яка надходить щомісяця до фонду групи (усі чисті внесків, які сплачуються учасниками групи у складі повних та авансових внесків, а також третіми особами (страхові компанії, поручителі, тощо)), та призначений для повернення коштів учасникам за угодами, що розірвані, у порядку, визначеному угодою (розділ 1 додатку № 2 до угоди).

Відповідно до підпункту 13.4.1 статті 13 додатку № 2 до угоди в першу чергу повертаються кошти учаснику, який розірвав угоду внаслідок настання наступних непередбачених обставин, що виникли під час дії угоди: отримання ним інвалідності, або смерті свого подружжя, або набуття учасником статусу безробітного. За вимогою ТОВ «Авто Просто» учасник зобов'язується надавати документи, які підтверджують виникнення вищезазначених обставин. За підтверджених обставин, згідно з цим пунктом, учаснику повертаються сплачені чисті внески без вирахування відступного.

Згідно з підпунктом 13.4.2 статті 13 додатку № 2 до угоди у наступну чергу повертаються чисті внески тим учасникам, які розірвали угоду, не посилаючись на обставини, викладені в попередньому підпункті. При цьому пріоритет у групі надається тому учаснику, який першим подав письмову заяву про розірвання угоди, а в разі, коли такі заяви було подано одночасно кількома учасниками, пріоритет надається учаснику, номер угоди якого є меншим.

Відповідно до підпункту 13.4.3 статті 13 додатку № 2 до угоди після повернення коштів у порядку підпунктів 13.4.1, 13.4.2, повертаються чисті внески тим учасникам, з якими ТОВ «Авто Просто» розірвало угоду.

У силу частини першої статті 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Аналіз положень статті 13 додатку № 2 до угоди дає підстави стверджувати, що положення угоди про повернення грошових коштів (чистих внесків) можна кваліфікувати як умовний правочин, оскільки виникнення такого обов'язку пов'язане з настанням обставин, визначених зазначеною статтею.

Зокрема, обставиною, яка породжує обов'язок ТОВ «Авто Просто» повернути учаснику чисті внески, є розірвання договору, що вбачається із

пункту 13.1 додатку № 2 до угоди.

Для осіб, які виявили бажання розірвати угоду протягом семи календарних днів від дати її підписання та після цього терміну, але до того, як угода буде включена до певної групи, розірвання угоди є єдиною відкладальною обставиною, з настанням якої у ТОВ «Авто Просто» виникає обов'язок щодо повернення коштів учаснику. Розмір та порядок повернення коштів визначено пунктами 13.8 та 13.9 додатку № 2 до угоди.

Для всіх інших осіб, окрім зазначених вище, у ТОВ «Авто Просто» виникає обов'язок щодо повернення суми чистих внесків, розрахованих відповідно до пункту 13.3 додатку № 2 до угоди, за наявності двох обставин: розірвання угоди та настання черги учасника для повернення чистих внесків.

Черга для повернення чистих внесків формується з урахуванням обставин, які стали підставою розірвання угоди, та особи ініціатора її розірвання

(підпункти 13.4.1, 13.4.2, 13.4.3 додатку № 2 до угоди).

Отже, вирішуючи спір про стягнення коштів - чистих внесків за угодою на користь ОСОБА_1, суд повинен установити: чи розірвано таку угоду та чи настала черга позивача - учасника системи для повернення чистих внесків. Зокрема, з'ясувати номер групи, з якою об'єднано угоду позивача відповідно до пункту 1.4 додатку № 2 до угоди, склад її учасників; установити, з ким з учасників групи угоди розірвано, з яких підстав та з урахуванням яких обставин, а також чи виплачено зазначеним особам, грошові кошти відповідно до умов угоди.

Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 380/63/16-ц (провадження

№ 14-230цс18).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що статтею 13 додатку № 2 до угоди чітко визначено порядок і наслідки її розірвання. Згідно з підпунктом 13.4.1 статті 13 додатку № 2 до угоди в першу чергу повертаються кошти учаснику, який розірвав угоду внаслідок настання непередбачених обставин, що виникли під час дії угоди (перелічені у зазначеному підпункті). Відповідно до підпункту 13.4.2 статті 13 додатку № 2 до угоди у наступну чергу повертаються чисті внески тим учасникам, які розірвали угоду, не посилаючись на обставини, викладені в попередньому підпункті. При цьому, пріоритет у групі надається тому учаснику, який першим подав письмову заяву про розірвання угоди, а в разі, коли такі заяви було подано одночасно кількома учасниками, пріоритет надається учаснику, номер угоди якого є меншим. Відповідно до пункту 13.4 статті 13 додатку № 2 до угоди кошти повертаються в порядку, який побудований за принципом черговості, а з огляду на те, що ТОВ «Авто Просто» має повернути сплачені чисті внески учасникам системи, які розірвали угоди раніше, тому вимоги позивача є передчасними.

ОСОБА_1не довів, що настала подія - його черга на отримання коштів, внаслідок якої у ТОВ «Авто Просто» настав обов'язок виконання зобов'язання перед ним. Тобто подія, яка відповідно до умов угоди дає позивачу право вимоги, ще не настала.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Луганської області від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта