Справа № 697/1712/18
Провадження № 2/697/697/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Льон О.М.

за участю секретаря - Дрянової Н.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Каневі Черкаської області справу за позовом ОСОБА_1 до Канівської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Канівської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна. Позов мотивує тим, що 01 листопада 2002 року за договором купівлі-продажу він придбав нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1. Продавцями квартири були ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 В липні 2018 року він вирішив продати вказану квартиру. При оформленні договору купівлі-продажу 16.07.2018 приватним нотаріусом Стеблиною С.В. було отримано відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, з яких дізнався, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься архівний запис від 14.05.2007 за № 4947504 про накладення арешту на квартиру ОСОБА_4, яка на момент внесення запису вже належала йому. Запис про арешт належної йому квартири до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна внесено відповідачем на підставі ухвали Канівського міського суду вже після укладення договору купівлі-продажу. Вказана ухвала винесена судом при розгляді спору між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в 1997 році. Сама ухвала про накладення арешту в Канівській державній нотаріальній конторі відсутня. При укладенні договору купівлі-продажу продавці стверджували, що квартира під забороною відчуження (арештом) не перебуває. Вважає, що у зв'язку з накладенням арешту на його майно, порушені його майнові права щодо розпорядження власністю. Відповідач, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об'єктів нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, а отже позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту спосіб. Просить суд зняти арешт з кв. АДРЕСА_1, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 4947504. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 14.05.2007 за №4947504 про арешт кв. АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник Канівської державної нотаріальної контори - Шатило Л.А. в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, за наявними в справі матеріалами.

Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до Договору від 01.11.2002, посвідченого приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Лагутінською Є.П., зареєстрованого в реєстрі за №1-1943 (а.с.7) вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продали, а позивач ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 20.07.2018 (а.с.6) вбачається, що Канівською державною нотаріальною конторою 14.05.2007 на підставі ухвали б/н Канівського міського суду накладено арешт на майно ОСОБА_4, що також підтверджується витягом записом з книги реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна про накладення арешту (а.с.8,9).

З матеріалів справи, зокрема, з довідки Канівського міськрайонного суду Черкаської області (а.с.16), вбачається, що у провадженні Канівського міського суду перебувала цивільна справа № 2-153/1996 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_9 про розірвання договору обміну та зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про розірвання договору обміну. 30.05.1996 Канівський міський суд Черкаської області виніс рішення по даній справі, яким зобов'язано ОСОБА_9 повернути ОСОБА_4, ОСОБА_3 ОСОБА_2 належну їм житлову квартиру АДРЕСА_1. Рішення суду набрало законної сили (а.сю 17-18).

В судовому засіданні встановлено, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 накладено 14.05.2007 на підставі ухвали Канівського міського суду, як на майно, що належить ОСОБА_4, але станом на 14.05.2007 дана квартира вже на праві власності належала позивачу ОСОБА_1.

Відповідно до положень ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ч. 1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ч.2 ст.319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з роз'ясненнями п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно ч.2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

При розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (статті 77, 78 ЦПК).

На позовні вимоги про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна поширюється передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт (опис) належного їй майна.

За таких обставин, суд, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 обмежує законні права позивача та унеможливлює право розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд.

Враховуючи те, що ні відповідач, ні Канівська державна нотаріальна контора, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об'єктів нерухомого майна, позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317-319 ЦК України, ст.ст. 12,13,76,81,82,141, 258,259, 265,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Канівської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна - задовольнити повністю.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 4947504.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 14.05.2007 за №4947504 про арешт кв. АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Головуючий О . М . Льон