Справа № 567/1171/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Клімович О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив

04 вересня 2018 року в Острозький районний суд звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 17103,34 грн. звернулось АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

В обґрунтування позову зазначило, що 17.09.2014 ОСОБА_2 підписала заяву № б/н з ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", відповідно до якої отримала кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картоковий рахунок зі сплатою відсотків.

Позивач зазначає, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www/ privatbank.ua складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору на підставі яких відповідач при укладанні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Зазначає, що пунктом 1.1.3.2.4 договору АТ КБ "ПРИВАТБАНК" передбачена можливість зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору.При цьому у сторін договору виникають обов'язки. Відповідно до п.1.1.5.2. договору неотримання або несвочасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов'язань за договором.

Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 договору зміни в "Умови та правила надання банківських послуг" вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в одностороньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнта про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв'язку. У разі незгоди зі змінами кілєнт має право надати банку заяву про розірвання договору.

Зазначає, що відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідачка зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених цим договором більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми позову.

Пунктом 2.1.1.12.1 договору сторонами погоджено,що зобов'язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є боговими зобов'язанннями.

Відповідно до п.2.1.1.12.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідкує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/ kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору. У разі виникнення прострочених зобов'язангь за кредитом клієнт сплачує банку проценти у подвійному розмірі від зазначених тарифів, що діють на дату нарахування, згідно п.2.1.1.12.2.1 договору. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 гривень клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/ kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до п.п. 2.1.1.4.22.1.1.4.6 договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків.

Зазначаючи про те, що відповідачка порушила умови договору по поверненню коштів та посилаючись на ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором станом на 25.06.2018 у розмірі 17103,34 грн., яка складається: 4795 грн. 47 коп. - заборгованість за кредитом; 2775 грн. 56 коп. - заборгованість за відсотками; 8241 грн. 67 коп. - заборгованість за пенею; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 790 грн. 64коп. - штраф (процентна складова) та судові витрати по справі у розмірі 1762 грн.

Ухвалою від 12 вересня 2018 року по вищевказаній справі відкрите провадження та прийняте рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.

В судове засідання представник позивача не з'явився, зазначивши в позовній заяві, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розглядати справу за відсутності представника банку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, подала до суду відзив на позов в якому вказала про розгляд справи у її відсутності та у відсутності її представника.

У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, в поданому до суду відзиві на позов вказала про розгляд справи у її відсутності, заперечила проти заявлених позивачем позовних вимог в повному обсязі, та вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Вказала, що із зазначеною сумою заборгованості не погоджується оскільки відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ПК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказала, що відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п.1. ч.2 ст.258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Зазначила, що позивач просить стягнути штраф та пеню поза межами строку позовної давності, тобто у порушення вимог зазначеного законодавства.

Посилаючись на ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вказала, що банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу) за винятком випадків, встановлених законом. Проте позивач з 01.04.2015 змінив в односторонньому порядку відсоткову ставку за користування кредитом з 34,80 % на 43,20 %, що суперечить вимогам вищевказаного законодавства.

Також вказує, що із анкети - заяви укладеної з позивачем не вбачається, яку саме карту відповідач виявив бажання оформити одночасно із заповненням анкети. У зв'язку з цим, незрозуміло, який тариф із цих карт і на якій правовій підставі був застосований позивачем при нарахуванні відсотків, пені, штрафу, інше. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представником позивача АТ КБ "ПРИВАТБАНК" подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що зміст кредитного договору зафіксовано в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими позичальник ознайомлена, про що свідчить її підпис в заяві. Тарифи - розмір винагороди за послуги банку є невід'ємною частиною договору, перелік яких може змінюватися і доповнюватися, про що власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг.

Вказав, що до матеріалів позовної заяви долучено "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" з якої чітко вбачається, що відповідачці встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,90% (34,80% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо.

При цьому сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови, відповідно до чинного законодавства України.

Зазначив, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, вона користувалась грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже отримала кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором, що є належними та допустимими доказами по справі.

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.

Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідачки.

Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов'язання не виконані та кредитором не прийняті. Одночасно, посилання відповідачки на постанову ВСУ по справі № 6-16цс15 вважає недоречною.

Банком надано докази, що відповідачка була ознайомлена саме із зазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг та наказом Банку яким були затвердженні зазначені Умови та Правила надання банківських послуг. Згідно заяви відповідачка зобов'язалась самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Приватбанку. Таким чином, твердження відповідачки, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомленні відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг не відповідають дійсним обставинам справи.

Вказав, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,90% в місяць або 34,80 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Вказав, що розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.З.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 15.03.2015 року та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідачки до банку не надходило.

Правомірність зміни умов договору також підтверджується Постановою № 5 Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". "При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК.

Заначив, що заперечення відповідача, про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, яке ґрунтується на ст.61 Конституції України, є помилковим, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Одночасне стягнення штрафу і пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки відповідно до статті 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, а згідно зі статтею 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо.

Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Вказав, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 12.2020 року. Позов був поданий до відповідача 30.08.2018 року до спливу строку позовної давності.

Вказав, що строк позовної давності при зверненні до суду позивачем дотримано. Просить суд задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі.

Враховуючи клопотанням представника позивача, відповідача та положення ст. ст. 280-282 ЦПК України, з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно у відсутності сторін по справі.

Вивчивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив суд вважає, що позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 17.09.2014 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Це підтверджується копією Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.8), Витягом з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" (а.с.9).

Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю поінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Також свідченням приєднання до угоди відповідача, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч.2 ст. 642 ЦК України.

Відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта в виписці по картрахунку і якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Водночас, зазначеним пунктом визначено, що право зміни розміру наданого на платіжну картку кредитного ліміту банк залишає за собою в односторонньому порядку, по власному рішенню та без попереднього повідомлення клієнта.

З Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.8) ОСОБА_2 вбачається, що вона була ознайомлена та згідна з умовами надання банківських послуг і тарифами банку. Вказаний договір відповідає вимогам ст. 634 ЦК України та є договором приєднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки за договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2, остання взяла на себе зобов'язання погашати зазначений кредит та проценти по ньому і порушила обов'язки, передбачені договором кредиту щодо повернення отриманих коштів та процентів за договором, вона порушила права ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на повернення наданого кредиту та процентів. Це підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а. с. 5,6,7). У банку виникло право вимоги повернення позики та сплати процентів.

При вирішенні спору судом береться до уваги, що, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 хоча і вносила кошти для погашення кредитної заборгованості, проте дані платежі вносилися не у повному розмірі та несли несистематичний характер.

Згідно із витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 55 днів пільгового періоду - базова відсоткова ставка, в місяць нараховується на залишок заборгованості UAH- 2,5%, за тратами здійсненими з 01.09.2014 року - 2,9%, за тратами здійсненими з 01.04.2015 року - 3,6% ; обов'язковий щомісячних платіж - 7% від заборгованості ( але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), з 01.04.2014р.-5% від заборгованості, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів : пеня = 0,24% від суми заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 гривень. Пеня = 0,24 % від суми загальної заборогованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту)+ 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 гривень другий місяць поспіль і більше; штраф при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 вбачається, що станом на 25.06.2018 заборгованість за кредитом становила 4795,47 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом становила 2775,56 грн. Оскільки на момент розгляду справи вказана заборгованість не сплачена, то в цій частині позовні вимоги слід задовольнити.

При цьому судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався.

Даний договір відповідає вимогам ст. 634 ЦК України.

Кредитний договір між банком та ОСОБА_2 відповідає і вимогам Закону України "Про фінансові послуги і державне регулювання ринку фінансових послуг", оскільки між сторонами при укладенні договору досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі та не встановлено порушень вимог ст.203 ЦК України.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів договором передбачено пеню 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Другий місяць поспіль і більше.

З довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" вбачається, що ОСОБА_2 встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,90% (34,80% на рік), вказано розміри комісій та штрафів.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Виходячи зі змісту даної правової норми, умовами для зменшення розміру неустойки є значне перевищення розміру неустойки над розміром збитків, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення.

Оскільки, розмір пені неспівмірний із розміром заборгованості, наявні правові підстави для застосування до даних правовідносин положень ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення розміру пені з 8241,67 грн. до 4795,00 грн.

Окрім того в судовому засіданні було встановлено, відповідно до поданого розрахунку, що з позовом про стягнення пені з ОСОБА_2 за даним кредитним договором позивач звернувся за період з 01.10.2017 року по 25.06.2018 року.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Договором про надання кредиту визначено, що ОСОБА_2 отримала кредит зі сплатою процентів на суму непростроченої заборгованості за кредитом і оскільки борг по процентам за користування кредитом станом на 25.06.2018 року становив 2775,56 грн. і на даний час він не сплачений. Оскільки відповідач несвоєчасно виконувала боргові зобов'язання, то в позивача виникло право нарахування їй відсотків.

При укладенні кредитного договору від 17.09.2014 року сторони домовились, що за порушення взятих зобов'язань по поверненню коштів більш ніж на 30 днів ОСОБА_2 зобов'язалася сплатити на користь банку штраф в фіксованій частині в розмірі 500 грн. та в розмірі 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Вирішуючи позов в частині необхідності стягнення з ОСОБА_2 штрафів, суд виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору встановлена відповідальність позичальника за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів у вигляді сплати штрафу у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Враховуючи викладене вище та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином, в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» штрафу у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 790,64 грн. (процентна складова) слід відмовити.

Окрім того судом встановлено, що сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. ОСОБА_2 підписанням Анкети-заяви позичальника приєдналась до Умов та Правилами надання банківських послуг.

Відповідно до ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ч.1 ст.634 ЦК, підписавши заяву, фізична особа, приєднується до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору (умов кредитування).

Пунктом 21 Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами).

Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Так як банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачкою було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

Згідно заяви відповідачка зобов'язалась самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Приватбанку.

Таким чином, твердження представника відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомленні відповідачки з Умовами та Правилами надання банківських послуг не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою ВСУ від 26.10.2016 року визнано посилання відповідача на постанову ВСУ по справі № 6-16цс15 безпідставними, оскільки ознайомлення останнього з умовами кредитування підтверджено підписанням анкети-заяви.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,90% в місяць або 34,80 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку (додаються).

Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. Зокрема, згідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.З.1.9. Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". "При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Як встановлено в судовому засіданні даний кредитний договір має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях. По даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 12.2020 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 04.09.2018 року до спливу строку позовної давності.

У зв'язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму відзиві, не відповідають дійсності, а строк позовної давності АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримано при зверненні до суду.

Крім того, згідно виписки по рахунку, вбачається, що ОСОБА_2 до певного часу належним чином виконувала свої зобов'язання за кредитом, що свідчить про те, що вона знала про умови кредитування та визнала свої зобов'язання за договором. Тому посилання відповідачки про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування є безпідставними.

Окрім того, з ОСОБА_2 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" слід стягнути витрати по сплаті судового збору відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України в сумі 1762,00 гривень.

Відповідно до листа АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 07.07.2018 - 21.05.2018 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК" змінило назву на АТ КБ "ПРИВАТБАНК", про що були внесені зміни до статуту і нова назва банку АТ КБ "ПРИВАТБАНК", в зв'язку з чим судом уточнено найменування юридичної особи.

Всі вищеназвані докази є належними та допустимими, тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

На підставі ст.61 Конституції України, ст. ст. 549, 634, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 76, 83, 89, 92, 141, 247,263, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в

позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (місцезнаходження - м.Київ вул.Грушевського, 1 Д, ) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 вересня 2014 року в сумі 12366 ( дванадцять тисяч триста шістдесят шість) грн. 03 коп., яка складається: 4795 (чотири тисячі сімсот дев'яносто п'ять) грн. 47 коп. - заборгованість за кредитом; 2775 ( дві тисячі сімсот сімдесят п'ять) грн. 56 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4795 (чотири тисячі сімсот дев'яносто п'ять) грн. 00 коп. - заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 листопада 2018 року .

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.