пр. № 2-р/759/15/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю., ознайомившись із заявою ОСОБА_1, який здійснює представництво інтересів ОСОБА_2 (03028, АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1) про роз'яснення рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2013 року по цивільній справі № 759/11707/13-ц ,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2013 року Святошинським районним судом м. Києва ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 210500 доларів США (двісті десять тисяч п'ятсот доларів США), що станом на 2.08.2013 року відповідно до офіційного курсу НБУ становить 1681526 грн. 50 коп. (один мільйон шістсот вісімдесят одна тисяча п'ятсот двадцять шість грн. 50 коп.) та судових витрат по справі в розмірі 3441 грн. (три тисячі чотириста сорок одна грн.).

28.01.2016 року Святошинським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про видачу дублікату виконавчого листа № 2/759/5080/13 від 18.12.2013 р. на виконання рішення суду від 30.09.2013 р.

04 березня 2016 р. державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Сідельніков Н.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 1681526,50 грн., та судового збору 3441 грн.

У березні 2017 р. ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, за якою просив зобов'язати державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві виправити помилку, допущену в постанові про відкриття виконавчого провадження, а саме вказати що стягненню підлягає боргу в сумі 210500 доларів США, пославшись на те, що саме так зазначено в рішенні суду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.04.2018 року у задоволенні скарги на дії державного виконавця було відмовлено.

02.05.2018 року ОСОБА_2, через свого представника ОСОБА_1, звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про роз'яснення рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2013 р.

Заявник обґрунтовує свою заяву тим, що резолютивна частина вищезазначеного рішення трактується по-різному з огляду на зазначення гривневого еквіваленту заборгованості в гривнях по Курсу НБУ станом на 02.08.2013 року.

Суд вважає за можливе роз'яснити рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2013 р.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

02.08.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26.07.2010р. між ним та відповідачем було укладено договір позики. У відповідності до умов даного договору він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 180000 доларів США (сто вісімдесят тисяч доларів США) зі строком повернення до 5 серпня 2010 р. Відповідно до п. 6.1 Договору позики при прострочення повернення позики ( її частини) позичальник сплачує штраф у розмірі 10% від простроченої суми. Відповідач свої зобов'язання не виконав. 14.10.2010 р. відповідач надав розписку, в якій визнав наявність боргу в розмірі 180000 доларів США та зобов'язується його повернути до 5 листопада 2010 року та сплатити штраф в розмірі 8000 доларів США. 18.11.2010 р. ОСОБА_3 надав розписку, в якій визнає наявність боргу в розмірі 180000 доларів США та зобов'язується його повернути до 5 грудня 2010 року та сплатити штраф в розмірі 10500 доларів США. 27.07.2011 року ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 розписку, в якій визнає наявність боргу в розмірі 180000 доларів США та зобов'язується його повернути до 15 серпня 2011 року та сплатити штраф 30500 доларів США. Станом на 2 серпня 2013 року ОСОБА_3 свої зобов'язання не виконав, не повернув грошові кошти, отримані за Договором, у зв'язку з чим ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_3 борг в розмірі грошових коштів в розмірі 210500 доларів США (двісті десять тисяч п'ятсот доларів США), що станом на 02.08.2013 року відповідно до офіційного курсу НБУ становило 1681526 грн. 50коп. (один мільйон шістсот вісімдесят одна тисяча п'ятсот двадцять шість грн. 50 коп.) та судові витрати по справі в розмірі 3441 грн. (три тисячі чотириста сорок одна грн.).

30.09.2013 року Святошинським районним судом м. Києва ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошових коштів в розмірі 210500 доларів США (двісті десять тисяч п'ятсот доларів США), що станом на 02.08.2013 року відповідно до офіційного курсу НБУ становить 1681526 грн. 50 коп. (один мільйон шістсот вісімдесят одна тисяча п'ятсот двадцять шість грн. 50 коп.) та судові витрати по справі в розмірі 3441 грн. (три тисячі чотириста сорок одна грн.).

Із матеріалів справи убачається, що ухвалюючи рішення у справі, Святошинський районний суд м. Києва визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на 02.08.2013 року.

Правовідносини сторін у цивільній справі є валютними в розумінні частини другої статті 192, частини третьої статті 533 Цивільного кодексу України, оскільки всі розрахунки між сторонами мали здійснюватися виключно в іноземній валюті (доларах США), а відтак правових підстав для конвертування зобов'язань з іноземної валюти у національну валюту України (гривню) немає.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов'язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті у сумі 210500 доларів США (двісті десять тисяч п'ятсот доларів США), що станом на 02.08.2013 року відповідно до офіційного курсу НБУ становить 1681526 грн. 50 коп. (один мільйон шістсот вісімдесят одна тисяча п'ятсот двадцять шість грн. 50 коп.)

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Аналогічні правові висновки викладені у пунктах 52, 55 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/12665/14-ц від 04.07.2018 року.

За змістом п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно є незрозумілим та ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 271, 258, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1, який здійснює представництво інтересів ОСОБА_2,про роз'яснення рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2013 року у цивільній справі № 759/11707/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Роз'яснити рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2013 року у цивільній справі № 759/11707/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, зазначивши, що до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 підлягають грошові кошти в розмірі 210500 доларів США (двісті десять тисяч п'ятсот доларів США) та судові витрати по справі в розмірі 3441 грн. (три тисячі чотириста сорок одна грн.).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції. Порядок подання апеляційної скарги діє до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя І.Ю. Миколаєць