Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/929/18
Провадження № 2/596/432/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" листопада 2018 р.
Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Лисюк І.О.
за участю секретаря судовогозасідання Федорів О.П.,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в селищі Гусятин цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до комісії по врегулюванню майнових відносин реорганізованого ТОВ ім. Шевченка в особі голови Барабаша І.В. про виділення майнових паїв в натурі, -
ОСОБА_5 звернулася в суд із даним позовом до комісії по врегулюванню майнових відносин реорганізованого ТОВ ім. Шевченка та просить виділити їй - ОСОБА_3 в рахунок майнових паїв в натурі з майнового пайового фонду реорганізованого ТОВ ім. Шевченка: ЗІЛ- ММЗ-554 1990 року придбання, зерноочисну машину 1990 року придбання, протруювач 1991 року придбання, погрузчик ЗПС-100 1992 року придбання, протруювач ПС-100 1991 придбання, зернозагрузчики 1991 року придбання. ОСОБА_5 звернулася в суд із даним позовом до комісії по врегулюванню майнових відносин реорганізованого ТОВ ім. Шевченка та просить виділити їй - ОСОБА_3 в рахунок майнових паїв в натурі з майнового пайового фонду реорганізованого ТОВ ім. Шевченка: ЗІЛ- ММЗ-554 1990 року придбання, зерноочисну машину 1990 року придбання, протруювач 1991 року придбання, погрузчик ЗПС-100 1992 року придбання, протруювач ПС-100 1991 придбання, зернозагрузчики 1991 року придбання.
В обгрунтування позову посилається на те, що реорганізація кооперативу в селі Яблунів здійснювалось під керівництвом ОСОБА_6. Майно, яке належало кооперативу перейшло до ТзОВ ім. Шевченка, яке згодом також почало процедуру ліквідації. Внаслідок чого була створена комісія з врегулювання майнових спорів. Відповідно до Положення про комісію з врегулювання майнових відносин від 15.02.2000 року Комісія проводить заходи щодо виділення майна в натурі, зокрема розробляє проекти договорів про передачу майна, складає переліки майна для виділення кожній групі пайовиків чи індивідуально пайовику.
ОСОБА_3 З є власником майнових паїв на суму 41 503 грн. (сорок одна тисяча п'ятсот три тисячі гривень) згідно договорів купівлі-продажу майнового паю членів колективного сільськогосподарського підприємства АДРЕСА_1
Позивач неодноразово зверталась усно та письмово до голови Комісії з врегулювання майнових відносин реорганізованого ТОВ ім. Шевченка про виділення майнових паїв в натурі, про те заява не розглянута, що є порушенням, на думку позивача, її прав.
В судовому засіданні представник позивача згідно довіреності ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги з мотивів, викладених в позовній заяві.
Представник відповідача комісії по врегулюванню майнових відносин реорганізованого ТОВ ім. Шевченка в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, про відкладення розгляду справи не надавав. Правом на відзив не скористався.
Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши докази, подані стороною позивача, та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 уклала письмові договори купівлі-продажу майнових паїв на загальну суму 41 503 грн. згідно договорів купівлі-продажу майнового паю членів колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ ім. Шевченка без дати. (а.с. 26-96).
27 квітня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до голови комісії з врегулювання майнових відносин реорганізованого ТзОВ ім. Шевченка Барабаша І.В. з заявою про виділення в рахунок майнових паїв сільськогогосподарську техніку: ЗІЛ-ММЗ-554 1990 року, зерноочисну машину 1992 року, протруювач 1991 року, погрузчик ЗП-100 1992 року, протруювач ПС-100 1991 року та зернозагрузчики 1991 року, посилаючись на те, що має у власності майнові сертифікати на суму 40 000 грн. (а.с.11).
Відповідно до переліку пайового фонту реорганізованого ТзОВ ім. Шевченка Гусятинського району станом на 1 квітня 2000 року, зазначена сільськогосподарська техніка включена переліку пайового фонту реорганізованого ТзОВ ім. Шевченка Гусятинського району та належить на праві спільної часткової власності співвласникам майнових паїв. (а.с.13-20).
Як слідує із виписки з протоколу загальних зборів с/г ТзОВ ім. Шевченка від 15 лютого 2000 року, загальні збори вирішили обрати комісію по врегулюванню майнових відносин в складі :ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 (а.с.24-25).
Відповідно до наказу директора ТзОВ ім. Шевченка З.М. ОСОБА_6 від 03.05.2004 року № 5, головою комісії по врегулюванню майнових відносин призначено Барабаша Івана Васильовича.
Як вбачається із змісту Положення про комісію з врегулювання майнових відносин, затвердженого загальними зборами членів ТзОВ ім. Шевченка 15 лютого 2000 року, комісія проводить уточнення пайового фонду і розмірів майнових паїв на момент реструктуризації ТзОВ, готує і подає на затвердження керівнику підприємства, зборам пайовиків документи, проводить заходи щодо виділення майна в натурі. (а.с.21-23).
Згідно до Типового Положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, затвердженого Постановою КМУ №177 від 28.02.2001 року, комісія з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки (далі - комісія), створена з метою забезпечення захисту прав на пайовий фонд майна членів колективних сільськогосподарських підприємств (далі - підприємства), в тому числі реорганізованих, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства.
У своїй діяльності комісія керується Конституцією України, законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Мінагрополітики, статутом підприємства, положенням про комісію.
Положення про комісію набирає чинності після затвердження його загальними зборами співвласників.
Рішення загальних зборів підприємства, а у разі реорганізації підприємства - рішення загальних зборів колишніх членів підприємства, що є співвласниками цього майна (далі - збори співвласників), обов'язкове для виконання комісією.

Комісія підзвітна у своїй діяльності зборам співвласників.

Згідно положень Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. У разі реорганізації підприємства паї його членам або їх спадкоємцям видаються правонаступниками цього підприємства за рахунок майна, яке було віднесене до складу пайового фонду підприємства на дату його реорганізації і передане на баланс правонаступникам. Наявність у особи права приватної власності на майнову частку /пай/ підтверджується рішенням загальних зборів членів КСП про вихід цієї особи із членів підприємства та виділення їй майнової частки /паю/; свідоцтвом про право на майнову частку ( пай), яке видається на підставі рішення загальних зборів членів КСП у затвердженій ними формі.

Відповідно до ст.ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Такі ж положення містить ч. 1 ст. 15 ЦК України, відповідно до якої кожна особа має право на захист свого права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 47 Цивільного процесуального кодексу України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно ч. 2 ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України, позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до положень ст. 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Як встановлено, позов пред'явлено до комісії по майнових відносин реорганізованого ТОВ ім. Шевченка, яка не зареєстрована як юридична особа. Зазначений факт стороною позивача не оспорюється.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі.

Розглядаючи справу суд враховує, що на підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, позивач наділений правом самостійно визначитися зі своїми матеріально-правовими вимогами до тієї чи іншої особи, яка, на думку позивача, повинна відповідати за позовом, а суд лише сприяє позивачу в реалізації ним своїх процесуальних прав та обов'язків згідно ч. 5 ст. 12 ЦПК України.

Судом роз'яснювалось стороні позивача право заявити клопотання про залучення співвідповідача або заміну первісного відповідача належним відповідно до вимог ст. 51 ЦПК України.

Також в ухвалі від 14 червня 2018 року суд , посилаючись на положення ч.2 ст. 48 ЦПК України, роз'яснював позивачу його право уточнити відповідача в поданій до суду позовній заяві.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснив, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов'язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

За встановлених обставин, позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається як на підставу заявлених позовних вимог, і, відповідно, комісія з врегулювання майнових відносин реорганізованого ТзОВ ім. Шевченка право ОСОБА_3 не порушила.

При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Керуючись статтями 263- 265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Гусятинським РВ УМВС України в Тернопільській області 27 листопада 1996 року, вулиця АДРЕСА_2 до комісії по врегулюванню майнових відносин реорганізованого ТОВ ім. Шевченка в особі голови Барабаша І.В. (село Сухостав Яблунів Гусятинського району Тернопільської області) про виділення майнових паїв в натурі, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Повне рішення суду складено 23 листопада 2018 року.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду І.О. Лисюк