Рівненський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 572/2088/17

Провадження № 22-ц/4815/146/18

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Ведяніна Т.О.

Рішення ухвалене в м. Сарни Рівненської області

Дата складання повного тексту рішення не зазначена

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий суддя: Боймиструк С.В., судді: Шимків С.С., Хилевич С.В.,

секретар судового засідання : Пиляй І.С.,

з участю: ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача - ОСОБА_4 шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 1 вересня 2014 року, яку позивач оцінює у розмірі : 64 930 грн. матеріальної шкоди, 10 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 01 вересня 2014 року о 15 год. 00 хв. на автодорозі сполученням Городище-Рівне-Старокостянтинів 52 км + 100 м, ОСОБА_4 (далі відповідач), керував автомобілем марки "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1, з несправністю у ходовій частині транспортного засобу, що носило аварійний характер, від якого відлетіло заднє ліве колесо, що викотилось на зустрічну смугу, внаслідок чого сталось ДТП і автомобіль марки "Chevrolet Aveo", реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 (далі - позивач), злетів в кювет.

Зазначає про те, що постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2015 року, ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, по факту зазначеного ДТП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Вказує про те, що в результаті вищевказаного ДТП автомобіль "Chevrolet Aveo", реєстраційний номер НОМЕР_2, отримав значні механічні пошкодження, для його відновлення були понесені витрати на придбання необхідних частин для проведення ремонту на загальну суму 64 930 грн.

Крім того, позивач вказує на те, що йому було завдано моральну шкоду, що виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав як фізична особою у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо позивача. Також зазначає про те, що внаслідок пригоди, що сталася йому довелося шукати гроші для ремонту автомобіля, було порушено його буденне життя, створено моральний та психологічний дискомфорт, оскільки пошкоджено засіб для пересування і він не підлягав експлуатації протягом тривалого часу, тобто змінено ритм життя. Моральну шкоду оцінює в розмірі 10 000 грн., які просить стягнути з відповідача.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення 64 930 грн. матеріальної шкоди, 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП, яка сталась 01 вересня 2014 року, відмовлено повністю, за безпідставністю заявлених вимог.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, не погодилась з рішенням суду першої інстанції, вважає його необґрунтованим та таким, що порушує вимоги чинного законодавства України.

Зазначає про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки під час розгляду справи №572/49/17 Апеляційним судом Рівненської області за позовом ОСОБА_6 до ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", третя особа - ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, було встановлено, що власником автомобіля марки "Chevrolet Aveo", реєстраційний номер НОМЕР_2, є ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого 06.08.2014.

Вказує, що згідно протоколу про огляд транспортного засобу від 01.09.2014, про адміністративне правопорушення, який міститься в матеріалах справи, було встановлено механічні подряпини на всій зовнішній поверхні, переднє вітрове скло побите, загнута всередину права передня частина даху, зламані бокові дзеркала заднього виду, відсутні ковпаки на передніх колесах.

Зазначає, що запчастини, придбання яких підтверджено товарними чеками долученими до матеріалів справи, придбавались саме для пошкодженого автомобіля та саме у зв'язку із ДТП, що сталась 01 вересня 2014 року, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 01.09.2014, що міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та товарними чеками, що були долучені до матеріалів справи про стягнення страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, а відтак не підлягають доказуванню.

Крім того, вважає, що позивачу було завдано й моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях, яких зазнав позивач, у зв'язку з тим, що йому доводилось шукати гроші для ремонту автомобіля, так як відповідач відмовився відшкодувати завдані збитки в добровільному порядку. Також, було порушено його буденне життя, створено моральний та психологічний дискомфорт, оскільки пошкоджено засіб для пересування і він не підлягав експлуатації протягом тривалого часу, тобто змінено ритм життя.

На підставі наведеного, просила рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 14.11.2017 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У визначений судом апеляційної інстанції строк, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 завчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'явився та причин неявки не повідомив, а тому колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту заподіяння йому матеріальної шкоди як власнику певного майна та не підтверджено розміру такої шкоди, через що вимоги ОСОБА_6 про відшкодування йому ОСОБА_4 64 930 грн. матеріальної шкоди не підлягають до задоволення. Також, оскільки судом першої інстанції не встановлено із наданих позивачем доказів факту знищення або пошкодження майна позивача відповідно не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача на користь позивача моральна шкода.

Такий висновок не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2015 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Даною постановою встановлено, що 01 вересня 2014 року о 15:00 год. ОСОБА_4, на автодорозі Городище - Рівне - Старокостянтинів 52 км + 100 м, керував автомобілем "Фольксваген Транспортер", номерний знак НОМЕР_1 з несправністю у ходовій частині транспортного засобу, що носило аварійний характер, в наслідок чого відлетіло заднє ліве колесо, що викотилось на зустрічну смугу руху, від чого автомобіль "Шевроле Авео" злетів в кювет (а.с.4).

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 11 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ "НАСК "ОРАНТА", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, встановлено, що згідно з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого 06.08.2014 року, власником транспортного засобу "CHEVROLET AVEO", д.н.з. НОМЕР_2, являється ОСОБА_2.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі. що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, рішенням суду апеляційної інстанції достеменно встановлено, що позивач є власником автомобіля марки "CHEVROLET AVEO", д.н.з. НОМЕР_2, який було пошкоджено в ДТП 01 вересня 2014 року та винуватим у вчиненні вказаного ДТП було визнано відповідача - ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, відшкодуванню на підставі вказаної норми підлягає шкода, завдана майну фізичної особи, в зв'язку з чим сторона має довести факт належності пошкодженого майна саме їй, а також факт заподіяння шкоди та розмір такої шкоди.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надані суду копії товарних чеків №129 від 14 січня 2015 року, №193 від 20 лютого 2015 року та №230 від 12 березня 2015 року про оплату, відповідно 19 500 грн., 23 700 грн. та 21 700 грн., до яких долучено перелік товарів, за які проводилась оплата. Із наданих доказів вбачається, що позивачем придбавались запчастини до автомобіля «Шевроле» (а.с.5-7).

Однак, колегія суддів вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вказані запчастини, зазначені в переліку товарів, придбавались саме для пошкодженого автомобіля та необхідність їх придбання саме в зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась 1 вересня 2014 року з вини ОСОБА_4

Крім того, позивачем не надано доказів того, що саме ці запчастини підлягали заміні на пошкодженому автомобілі (однакові запчастини вказані в різних товарних чеках).

Також в матеріалах справи відсутні належні докази, якими можна було б встановити ступінь пошкодження автомобіля в ДТП, розмір завданої шкоди та вартості відновлювального ремонту.

Покликання представника позивача в апеляційній скарзі на протокол огляду транспортного засобу від 01.09.2014, що міститься в матеріалах справи №572/421/15п, де було встановлено, механічні подряпини на всій зовнішній поверхні, переднє вітрове скло побите, загнута всередину права передня частина даху, зламані бокові дзеркала заднього виду, відсутні ковпаки на передніх колесах, як на доказ отриманих в ДТП пошкоджень, не береться судом апеляційної інстанції до уваги, адже він не визначає обсяг пошкоджень та вартість відновлювального ремонту.

З метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), та визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ застосовується Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі Методика).

Згідно з п. 1.6 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Пунктами 2.3., 2.4 Методики визначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з п. 8.5.3. Методики рішення про заміну складових частин КТЗ приймається у разі неможливості їх відновлення відповідно до технічних вимог або в разі економічної недоцільності їх відновлення (ремонту).

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що відновлювальний ремонт передбачає на сам перед відновлення пошкоджених частин КТЗ, а не заміну їх на нові. Пошкоджені деталі при відновлювальному ремонті можуть бути замінені на нові лише у випадках, передбачених п. 8.5.3.

Відповідно до п.4.4. Методики у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначаються, зокрема відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів.

Звіт про оцінку відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля не робився, вартість та ступінь завданих пошкоджень не оцінювалась.

За наведеного, колегія суддів вважає, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 64 930 грн. не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними та достовірними доказами розмір заподіяної йому внаслідок ДТП шкоди.

Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, а саме пункту 3 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі по тексту - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 Постанови передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

Як убачається з пункту 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Оскільки встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача - ОСОБА_4, що призвели до ДТП було пошкоджено майно позивача ОСОБА_2 - транспортний засіб "CHEVROLET AVEO", д.н.з. НОМЕР_2, колегія суддів приймає до уваги доводи позовної заяви та апеляційної скарги про те, що позивачу було завдано моральну шкоду, що виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав як фізична особою у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього. Також, враховує доводи апеляційної скарги, що внаслідок ДТП та пошкодження транспортного засобу, було порушено його буденне життя, створено моральний та психологічний дискомфорт, оскільки пошкоджено засіб для пересування і він не підлягав експлуатації протягом тривалого часу, тобто змінено ритм життя.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, враховуючи вимоги розумності, справедливості та виваженості, моральна шкода підлягає до відшкодування в розмірі 10 000 грн.

За таких обставин, місцевий суд не в повній мірі дотримався вимог норм матеріального та процесуального права, не всі його висновки відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування в частині стягнення моральної шкоди, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

В решті оскаржене судове рішення відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Оскільки судом апеляційної інстанції ухвалюється нове рішення, відповідно до положень ч.13 ст. 141 ЦПК України підлягає зміні і розподіл судових витрат, враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із позовною заявою та апеляційною скаргою, та позов в частині стягнення моральної шкоди задоволено, судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави в сумі 320 грн. (за подання позовної заяви) та 352 грн. (за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2017 року в частині відмови в стягненні з ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 10 000 грн. скасувати та позов в цій частині задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 10 000 (десять тисяч) гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 320 гривень (за подання позовної заяви) та 352 гривень (за подання апеляційної скарги).

В решті рішення, а саме в частині відмови в задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 64 930 гривень - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 16 листопада 2018 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.В. Хилевич

С.С. Шимків