Справа № 185/3524/18
Провадження № 2/185/2455/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 вересня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., з участю секретаря судового засідання Молчанової Н.Ю., представника позивача адвоката ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, у м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист права власності, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням, шляхом виселення та зняття з реєстрації

В С Т А Н О В И В

03 травня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист права власності, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням, шляхом виселення та зняття з реєстрації, та просив суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування квартирою АДРЕСА_2 в м. Павлограді Дніпропетровської області та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою, та виселити її з вищезазначеної квартири без надання іншого житлового приміщення.

В обґрунтування позову він зазначив, що йому на праві власності належить житлова квартира АДРЕСА_1. На прохання відповідача він дозволив зареєструвати відповідача за місцем проживання в його квартирі як дружини. З відповідачем він перебував у шлюбі з 06 лютого 2009 року. ІНФОРМАЦІЯ_5 шлюб між ними було розірвано. Він неодноразово вимагав від колишньої дружини звільнити належне йому житлове приміщення, виселитись і знятись з реєстраційного обліку, однак вона не реагує на такі вимоги та відмовляється звільнити квартиру. Проживання та реєстрація відповідача у квартирі АДРЕСА_1 ускладнює його матеріальне становище, оскільки квартплату та оплату за комунальні послуги відповідач не сплачувала та не сплачує. Крім того, реєстрація відповідача в належному йому житловому приміщенні обмежує його права власника у користуванні та розпорядженні його нерухомим майном.

В судове засідання позивач не з'явився, проте його представник в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовільнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, та пояснила те, що вона з позивачем розлучились два роки тому, у них був загальний бюджет, який вони використовували спільно, на даний час вона без роботи, на аліменти вона не подає, у квартиру заселились вони у жовтні 2008 року, на той час вони не перебували у шлюбі, у них тоді тільки розпочалися відносини, в лютому вони зареєстрували шлюб, іншого житла у неї немає.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та пояснення відповідача, оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартирою АДРЕСА_2 в м. Павлограді Дніпропетровської області, на підставі договору дарування квартири від 27 грудня 2006 року(а.с.9) та відомостей з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.(а.с.11). 06 лютого 2009 року сторони уклали шлюб.(арк.с.5, та 7). Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5.(арк.с.7, 8). Шлюб між сторонами розірвано.(арк.с.7, 8). Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як і неповнолітні діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5, мешкають та зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.(а.с.12), де неповнолітні діти є родичами позивача, а відповідач є колишнею дружиною. Також судом встановлено в судовому засіданні, що відповідач не бажає знятись з реєстрації за вищезазначеною адресою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у позові потрібно відмовити у повному обсязі, оскільки позивач будучи власником нерухомого майна, а саме квартири за вищезазначеною адресою сам зареєстрував гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка там проживала як дружина позивача, та проживає зараз з спільними неповнолітніми дітьми, а тобто вона виходячи з положень ст. 156 та ст. 64 ЖК України, має право користування займаним приміщенням, як й родич позивача, а з матеріалів справи не вбачаються підстави для втрати права на користування цим житлом, передбачене ч. 2 ст. 405 ЦК України, та підстав передбачених ст. 116 ЖК України, окрім цього позивач не довів обставини зазначені в позові з приводу несплати комунальних платежів за користування житлом.

Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

У задоволенні позову ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1 до ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_6 народження, РНОКПП НОМЕР_2 про захист права власності, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням, шляхом виселення та зняття з реєстрації - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області.

Повний текст рішення суду складено 21 вересня 2018 року.

Суддя: В. О. Головін