Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 753/23025/16-ц

провадження № 61-10900св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Новобудова»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва, у складі судді Шкірай М. І., від 07 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва, у складі колегії суддів: Левенця Б. Б., Ратнікової В. М., Борисової О. В.,від 11 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Новобудова» (далі - ТОВ «Новобудова») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Свої вимоги ТОВ «Новобудова» обґрунтовувало тим, що за рішенням правління АТ ХК «Київміськбуд» № 211 від 30 вересня 2004 року житловий будинок АДРЕСА_1 переданий позивачу на баланс для експлуатації та обслуговування. За договором дарування від 01 червня 2012 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1. Позивачем за адресою вищевказаної квартири надавались комунальні послуги та послуги з утримання будинку і прибудинкової території. Відповідач не сплачує за спожиті житлово-комунальні послуги, має заборгованість. 25 серпня 2016 року Дарницьким районним судом міста Києва був виданий судовий наказ про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, який скасований ухвалою цього ж суду від 14 листопада 2016 року.

Із урахуванням зазначеного, ТОВ «Новобудова»просило позов задовольнити, стягнути на свою користь із відповідача заборгованість за спожиті комунальні послуги за період з березня 2013 року по липень 2016 року у розмірі 12 147, 82 грн.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07 серпня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Новобудова» заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 12 147, 82 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач є власником квартири, яка знаходиться у житловому будинку, який перебуває на балансі та обслуговуванні ТОВ «Новобудова». Враховуючи те, що ОСОБА_2 отримувала житлово-комунальні послуги, які надавалися позивачем, однак не в повному обсязі вносила плату за отриманні послуги, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 11 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково. Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ТОВ «Новобудова» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Новобудова» 12 147, 82 грн заборгованості за спожиті комунальні послуги з 01 березня 2013 року по 31 липня 2016 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у матеріалах справи відсутні докази належного сповіщення відповідача, про час і місце розгляду справи, а також докази, які б підтверджували право позивача вимагати стягнення оплати за спожиті комунальні послуги, що є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції. Позовні вимоги, заявлені позивачем, підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем надано докази подання до суду першої інстанції клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, однак такі відсутні у матеріалах справи, що є підставою для їх прийняття на стадії апеляційного розгляду справи. Позивачем надано докази, які підтверджують надання позивачем комунальних послуг відповідачу, оплату яких у повному обсязі не було здійснено відповідачем.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 11 січня 2018 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Відповідач посилається на те, що апеляційним судом у порушення вимог процесуального закону прийнято докази на стадії апеляційного розгляду справи. ТОВ «Новобудова» не підтвердило належними доказами свою (кредиторську) заборгованість перед ПАТ «Київенерго», його структурним підрозділом «Енергозбут» та ПАТ «АК «Київводоканал» за нібито надані відповідачу послуги позивачем. ТОВ «Новобудова» незаконно перебрало на себе права вигодонабувача та нарахувало заборгованість за комунальні послуги. Судами першої та апеляційної інстанцій безпідставно відмовлено відповідачу у витребуванні доказів, чим порушено права відповідача на справедливий розгляд справи. Судами не було встановлено факту надання позивачем комунальних послуг та безпідставно стягнуто заборгованість із відповідача.

Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

17 квітня 2018 року ТОВ «Новобудова» до Верховного Суду направлено відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2, який мотивовано тим, що доводи касаційної скарги не спростовують правильного по суті рішення апеляційного суду. Представником позивача до апеляційного суду було подано клопотання про приєднання до матеріалів справи відповідних договорів, які не були долучені до матеріалів справи у суді першої інстанції з об'єктивних, незалежних від позивача причин. Відповідач свідомо ухиляється від обов'язку оплачувати послуги, в той же час не заперечує, що послугами користувалася. Доказів ненадання позивачем послуг з боку відповідача надано не було.

10 травня 2018 року ОСОБА_2 до Верховного Суду подано відповідь на відзив позивача, яка мотивована тим, що доводи відзиву на касаційну скаргу відповідача не спростовують доводів, викладених у касаційній скарзі, а навпаки, підтверджують порушення прийняття доказів на стадії апеляційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2018 року справу за позовом ТОВ «Новобудова» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, призначено до судового розгляду.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судами встановлено, що рішенням правління АТ ХК «Київміськбуд» № 211 від 30 вересня 2004 року житловий будинок, який знаходиться на розі вул. Васильківської та проспекту 40-річчя Жовтня у м. Києві, переданий ТОВ «Новобудова» на баланс, обслуговування і експлуатацію без права відчуження. В подальшому, вищевказаному об'єкту будівництва визначено поштову адресу: АДРЕСА_1 (а. с. 3-4).

За договором дарування від 01 червня 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі № 1228, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 (а. с. 5).

Позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг у будинку, де знаходиться належна відповідачу ОСОБА_2 на праві власності квартира, що підтверджується наданими до суду апеляційної інстанції розпорядженням органу місцевого самоврядування, де позивач зазначений як обслуговуюча організація, укладеними останнім договорами, актами, відомостями та розрахунками (а. с.169-224).

Вказані докази прийнятті апеляційним судом із урахуванням положень статті 367 ЦПК України.

Заборгованість відповідача по платежам за спожиті комунальні послуги з 01 березня 2013 року і станом на 31 липня 2016 року складає 12 147, 82 грн (а. с. 6).

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630, у редакції постанови, чинної на час виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Частиною другою статті 638 ЦК України визначено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою та третьою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, доводи сторін спору, обґрунтовано виходив з наявності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки багатоквартирний будинок, у якому знаходиться належна позивачу квартира, у 2004 році був переданий на баланс та обслуговування ТОВ «Новобудова», а вартість наданих комунальних послуг у повному обсязі відповідачем не сплачено (а. с. 3, 4, 6).

На стадії апеляційного провадження, апеляційним судом, в силу положень частин першої та третьої статті 367 ЦПК України, обґрунтовано прийнято докази (договір постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 04967/5-06 від 29 вересня 2004 року, додаткова угода до зазначеного договору від 01 квітня 2015 року, договір постачання теплової енергії № 540593 від 15 жовтня 2005 року, договір про постачання електричної енергії № 3218017 від 02 грудня 2004 року, договір про надання послуг з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів № 01/04?09 та додаткова угода до даного договору від 01 вересня 2011 року, договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів № 0109-16/10 від 01 вересня 2016 року, договір про надання послуг № 58/П від 05 серпня 2014 року та інш.), які підтверджують, що виконавцем житлово-комунальних послуг є позивач ТОВ «Новобудова» (а. с. 169-224).

Вказані докази апеляційним судом було прийнято на тій підставі, що представником позивача було подано до районного суду вищевказані докази, що підтверджується копією клопотання про приєднання доказів від 05 квітня 2017 року із відбитком печатки районного суду про отримання таких доказів (вх. № 16754 від 05 квітня 2017 року), однак вони відсутні у матеріалах справи.

Враховуючи вказане, апеляційний суд дійшов висновку про можливість долучення доказів на стадії апеляційного провадження.

Дослідивши надані позивачем докази, апеляційним судом зроблено обґрунтований висновок про надання позивачем відповідачу житлово-комунальних послуг, вартість яких частково не була оплачена відповідачем, що підтверджується розрахунком заборгованості за спожиті комунальні послуги (а. с. 6).

ОСОБА_2 не спростувала наявної заборгованості перед ТОВ «Новобудова», не довела, що комунальні послуги не надаються, або ж надаються у неповному обсязі. Окрім того, ОСОБА_2 частково сплачувала вартість комунальних послуг, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, а останній платіж у розмірі 1 009, 90 грн внесла у лютому 2015 року.

Із урахуванням встановлених у справі обставин, яким надано належну оцінку апеляційним судом, колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, оскільки апеляційний суд правильно застосував до даних правовідносин норми матеріального права та дійшов обґрунтованого і справедливого за даних обставин справи висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цього висновку не спростовують.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду міста Києва від 11 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Б. І. Гулько
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта