ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 639/3848/18

провадження № 22ц/818/1312/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

відповідач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

представник відповідача:

3-я особа: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки за кредитним зобов'язанням , з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 10 серпня 2018 року в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору поруки за кредитним зобов'язанням. До позовної заяви заявлено вимогу про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на належну позивачу на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 серпня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки за кредитним зобов'язанням, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та накласти арешт на належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, заборонивши будь-яку перереєстрацію в ньому права власності, відчуження, передачу в заставу, обмін зазначеного будинку, реєстрацію в ньому третіх осіб, реєстрацію і перереєстрацію будь-яких речових прав на це майно, виставлення його на публічні торги як об'єкт, на який звертається стягнення кредитної заборгованості.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок забезпечення позову, що є підставою для скасування ухвали. Зазначила, що у її позовній заяві міститься повне обґрунтування необхідності захисту і правомірності її позовних вимог. Відносно неї відкрито виконавче провадження і існує реальна загроза позбавлення майна, стягнення з неї грошових коштів на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.06.2016 року. Зазначеним рішенням з неї та ОСОБА_3, солідарно стягнуто заборгованість за кредитом ОСОБА_3 в сумі 312335 грн. 21 коп. та всі відсотки, штрафи, пені і судові витрати Банку. Вказане рішення винесено без її участі. Судом відмовлено у його скасуванні. На даний час воно набрало законної сили і передане на виконання до виконавчої служби. Державним виконавцем накладено арешт на її майно. У зв'язку з тим, що вона не має таких грошей та вважає, що стягнення заборгованості почнеться з продажу її майна.

Вважає, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись. Судом першої інстанції не взято до уваги роз'яснення, викладене в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» і не перевірено, чи дійсно між сторонам виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не з'ясовано обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою. Нею надано в суд першої інстанції всі докази відкриття виконавчого провадження, однак суд не надав їм належної оцінки і безпідставно відмовив у забезпеченні позову.

Враховуючи викладене, просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та задовольнити її заяву про забезпечення позову.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не наведено жодних підстав для забезпечення позову, не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, що зазначено у заяві, не вказано яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову, не приведено обставин та не надано документів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Позивачем заявлено про забезпечення позову, а саме накладення арешту на належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2.

Необхідність такого забезпечення позивач обґрунтовувала тим, що існує реальна загроза позбавити її нерухомого майна до вирішення судом справи за її позовом.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України згідно приписів якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову відповідає зазначеним вимогам.

Позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову в обраний нею спосіб може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, не надано інформації щодо нерухомого майна, яке є у власності ОСОБА_1

Колегією суддів не встановлено, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову є необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач фактично унеможливить виконання рішення суду, що набрало законної сили, що є неприпустимим.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна