Справа № 314/2918/18
Провадження № 2/314/1244/2018
Повне рішення суду, складено 22 листопада 2018 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Вільнянськ 12 листопада 2018 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя - Кофанов А.В.,

при секретарі - Лазечна Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання будинку та земельної ділянки об'єктами спільної сумісної власності та про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно якого вимагає: визнати 7/20 частини житлового будинку АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0,1688 га під цим будинком, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя - позивачки та померлого ОСОБА_4; визнати за собою право власності на 7/40 частину зазначеного житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки в порядку виділу частки майна, що є у спільній сумісній власності.

Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, 04.05.1958 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4 Під час перебування у шлюбі вони придбали частку житлового будинку АДРЕСА_1; згідно рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.12.2007 року, розмір цієї частки визначений як 7/20; до цієї частки будинку відносилася також присадибна земельна ділянка площею 0,1688 га. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_4 помер, і на зазначене майно стали претендувати спадкоємці - відповідачі у справі. Позивачка вважає, що згідно ст.60 СК України, вказані частина житлового будинку та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, у зв'язку з чим й звернулася до суду із зазначеними вимогами.

Під час судового розгляду справи представник позивачки адвокат ОСОБА_5 підтримав заявлені вимоги, просить їх задовольнити, тобто врахувати, що спірні частина будинку та земельна ділянка є об'єктами спільної сумісної власності подружжя.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про визнання позову та про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_7 позов не визнав; не заперечуючи щодо належності спірного майна до спільної сумісної власності подружжя, вважає, що спір між сторонами відсутній, оформлення та захист права власності у цьому випадку має відбуватися у нотаріальному порядку, у зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні позову або закрити провадження у цивільній справі.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Так, 04.05.1958 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4 Згідно договору купівлі-продажу від 07.02.1992 року, під час перебування у шлюбі ОСОБА_4 була придбана частина житлового будинку АДРЕСА_1. Згідно рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.12.2007 року, розмір частки цього житлового будинку, що був придбаний ОСОБА_4, визначений як 7/20.

Крім того, також вбачається, що при житті ОСОБА_4 отримав право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,1688 га, розташовану по АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно ст.22 КпШС України в ред.1969 року, що діяла на момент видачі правовстановлюючого документа на житловий будинок, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ст.60 СК України в ред.2002 року, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд також враховує, що за змістом ст.ст.81, 116 Земельного кодексу України, п.18-2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя; разом з цим, якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України.

У зв'язку із наведеним суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про те, що спірні частка житлового будинку та земельна ділянка є об'єктами права спільної сумісної власності її та ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, на отримання спадщини після його смерті претендують відповідачі у справі.

Згідно ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідачки на те, що спір між сторонами фактично відсутній, оскільки з відзиву на позову заяву вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 відносить спірні частину житлового будинку та земельну ділянку у повному обсязі до спадкового майна, тобто наявний спір щодо правового статусу цього майна, який потребує вирішення у судовому порядку.

Враховуючи наведене, суд задовольняє вимоги позивачки у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 13, 89, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання будинку та земельної ділянки об'єктами спільної сумісної власності та про визнання права власності - задовольнити повністю.

Визнати 7/20 частини житлового будинку АДРЕСА_1, та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,1688 га, розташовану по АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - об?єктами права спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку виділу частки майна, що є у спільній сумісній власності, право власності на:

7/40 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (враховуючи усі надвірні та господарські будівлі і споруди);

1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,1688 га, розташованої по АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя А.В. Кофанов

12.11.2018 року

АндрійКофанов

27.11.2018