Справа № 333/5020/18
Провадження № 2/333/2544/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючої судді Михайлової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Уляницької Д.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 (69118, АДРЕСА_1), представник позивача ОСОБА_1 (69007, м. Запоріжжя, вул. І.Сікорського, буд. 352) до ОСОБА_5 (69095, м. Запоріжжя, вул. Малинова, 20), представник відповідача - ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_6 (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 68-а, прим. 36), ОСОБА_3 (69118, м. Запоріжжя, пр. 40-річчя ПеремогиАДРЕСА_2) про визнання заповіту недійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_6, ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності, посилаючись на те, що 25 вересня 2014 року у віці 86 років помер її рідний дідусь ОСОБА_7, про що 27.09.2014 року складено відповідний актовий запис за № 6210. Внаслідок чого відкрилася спадщина на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3, яке залишилося після померлого ОСОБА_7. Позивач вважає себе такою, що прийняла спадщину після смерті діда, оскільки від нього отримала правовстановлюючі документи на квартиру. У вересні 2018 року їй стало відомо про наявність заповіту діда, посвідченого 06.10.2009 року державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_8, яким він заповів все своє майно своєму сину, тобто батькові позивача ОСОБА_5 Позивач вважає, що заповіт складено під впливом обману з боку батька, оскільки заповідач ОСОБА_7 на час написання заповіту перебував у вразливому стані. Тому позивач з посиланням на ч. 1 ст. 225 ЦК України та ч. 1 ст. 229 ЦК України просила визнати заповіт недійсним, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_4.

Позивач ОСОБА_4 в підготовче засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином та у встановленому законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 у підготовчому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 у підготовче засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку.

Представник відповідача ОСОБА_2 в підготовчому засіданні позовну заяву визнав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_6 в підготовче засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа ОСОБА_3 в підготовчому засіданні позовну заяву визнала у повному обсязі та просила її задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Представник відповідача ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 позов визнали у повному обсязі.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи судом встановлено, що 25 вересня 2014 року помер ОСОБА_7, про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 27 вересня 2014 року видано свідоцтво про смерть серія І-ЖС № 308098, актовий запис № 6210.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майно № 4200 від 18.07.1994, виданим виконавчим комітетом Комунарської районної ради м. Запоріжжя, свідоцтвом про право на спадщину № 2-908, виданим Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою.

23 березня 2015 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 за заявою відповідача зареєструвала спадкову справу після смерті спадкодавця ОСОБА_7, що підтверджується витягом з Спадкового реєстру № 39948908.

Згідно заповіту спадкодавця ОСОБА_7, посвідченого 06 жовтня 2009 року державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_8, спадкодавець заповів належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_4 синові відповідачу ОСОБА_5

Цим заповітом скасовано попередній заповіт, складений 14 травня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Шостої Запорізької держаної нотаріальної контори ОСОБА_9 , зареєстрований в реєстрі за № 2-569, яким ОСОБА_7 заповідав належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_4 синові ОСОБА_10, який є батьком третьої особи - ОСОБА_3

Із пояснень представника відповідача ОСОБА_2 зясовано, що померлий ОСОБА_7 мав намір заповісти свою квартиру позивачу ОСОБА_4, яка є його онукою, піклувалась про діда. Між ОСОБА_7 і позивачем були теплі родинні стосунки. Проте, відповідач ОСОБА_5, скориставшись вразливим емоційним станом батька, ввів його в оману щодо суті заповіту. В результаті такої омани заповіт було складено на користь відповідача.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за законом або за заповітом (ст. 1217 ЦК України)

Згідно з ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Суд вбачає підстави для застосування цієї норми з огляду на наступне.

Умовою дійсності заповіту є вільне волевиявлення заповідача, яке відповідало його волі. У ході судового розгляду справи встановлено, що оспорюваний заповіт не відповідає зазначеній умові. Так, відповідачем визнано, що він навмисно ввів заповідача в оману, скористався його вразливим емоційним станом, привів до нотаріуса, де ОСОБА_7 і склав заповіт. Оскільки джерелом цих відомостей є відповідач, який був безпосереднім учасником подій, повязаних з складанням заповіту, суд приймає зазначені відомості до уваги. Також суд враховує, що на час складання заповіту заповідач був особою похилого віку, що могло впливати на його сприйняття інформації щодо суті заповіту.

Отже, оскаржуваний заповіт було складено під впливом обману, що спотворило дійсні наміри заповідача.

З огляду на вищевикладене суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача.

Суд також приймає до уваги приписи ст. 392 ЦК України, за якими власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом також враховуються вимоги ст. 206 ЦПК України, згідно з якою у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 200, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 225, 1247, 1248, 1257 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 (69118, АДРЕСА_1), представник позивача ОСОБА_1 (69007, м. Запоріжжя, вул. І.Сікорського, буд. 352) до ОСОБА_5 (69095, м. Запоріжжя, вул. Малинова, 20), представник відповідача - ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_6 (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 68-а, прим. 36), ОСОБА_3 (69118, м. Запоріжжя, пр. 40-річчя ПеремогиАДРЕСА_2) про визнання заповіту недійсним та визнання права власності - задовольнити.

Визнати заповіт ОСОБА_7, посвідчений 06 жовтня 2009 року державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 1-28 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 - недійсним.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, право власності на квартиру АДРЕСА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 26.11.2018 року

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.В.Михайлова