П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 755/7522/17

Номер провадження № 22-ц/824/1756/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 березня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Гончарука В.П., у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в сумі 10 000 доларів США, що становить 262 500 грн., три відсотки річних від суми позики за період грошового зобов'язання в розмірі 3 188 грн. 88 коп., витрат, пов'язаних з оплатою судового збору в розмірі 2 625 грн., а також витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката в сумі 3 000 грн.

Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до розписки від 25 квітня 2016 року відповідач у позивача отримав в борг кошти у розмірі 10 000 доларів США 00 центів з терміном повернення до 25 травня 2016 року.

Разом з тим, відповідач не виконав своїх зобов'язань за розпискою у визначений строк, не повернув грошові кошти, що спричинило порушення прав позивача.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 березня 2018 року (а.с.52-54) позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики у розмірі 262 500 грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 3 188 грн. 88 коп., що загалом складає 265 688 грн. 88 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 625 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, 27 вересня 2018 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 березня 2018 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові повністю.

Апеляційну скаргу, мотивував, зокрема, тим, що дійсно 25 квітня 2018 року відповідачем отримано від позивача грошову позику в розмірі 10 000 доларів США. При цьому, у визначений сторонами строк, відповідач не мав змоги повернути грошові кошти у повному об'ємі. Крім того, відповідачем визнається факт отримання грошових коштів від позивача. Разом з тим, під час розгляду справи позивач не повідомила суд про ту обставину, що відповідачем періодично здійснювалось повернення отриманих грошових коштів. Таким чином, під час розгляду справи, предмет спору, а саме розмір грошових коштів, які підлягають стягненню, не відповідав дійсності.

Отже, суд першої інстанції, не дослідивши обставини справи, не перевіривши дані позовної заяви, не заслухавши та не забезпечивши належного з'ясування позиції відповідача, ухвалив рішення на підставі інформації, наданої виключно позивачем.

Крім того, згідно позовної заяви, сума заборгованості станом на 16 травня 2018 року в перерахунку на національну валюту складає 262 500 грн., однак згідно даних НБУ щодо офіційного курсу гривні до іноземної валюти, перерахунок, наданий позивачем, не відповідає дійсності. Як наслідок, на підставі невірно розрахованої суми основної заборгованості, позивачем надано, а судом першої інстанції не перевірено розрахунок 3% річних.

03 жовтня 2018 року дана справа отримана Київським апеляційним судом з відповідною апеляційною скаргою.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2018 року, справу призначено судді-доповідачу Вербовій І.М. Судді, які входять до складу колегії: Вербова І.М. - головуючий суддя, судді: Саліхов В.В., Шахова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2018 року скаржнику поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення, зупинено дію рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 березня 2018 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою та надано строк для подачі відзиву. Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судове засідання з повідомленням сторін на 21 листопада 2018 року 11 год. 25 хв.

У судовому засіданні відповідач (скаржник) ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Позивач ОСОБА_4 заперечувала проти доводів скаржника та просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Крім того, 25 жовтня 2018 року до суду надійшов відзив ОСОБА_4 на апеляційну скаргу, з відповідними підтвердженнями направлення його копії відповідачу, з якого, зокрема, вбачається, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим. Сторони мали намір вирішити спір мирним шляхом, разом з тим, відповідач у судове засідання не з'явився. У розписці відповідач підтвердив факт отримання від позивача грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США у тимчасове користування, з терміном їх повернення. Представник відповідача (скаржника) оскаржує розрахунок 3% річних від суми боргу та кількість днів заборгованості, разом з тим, жодними доказами не підтверджує свої вимоги. Крім того, 18 червня 2018 року приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження по даній справі та вчинено ряд виконавчих дій щодо встановлення місця проживання відповідача, надіслано вимоги щодо погашення боргу.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення сторін у справі, з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та надані у суді першої інстанції письмові докази у їх сукупності та співставленні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до розписки від 25 квітня 2016 року ОСОБА_3 отримав в борг у ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США 00 центів з терміном повернення коштів до 25 травня 2016 року (а.с. 4).

Факт отримання відповідачем позики від позивача в розмірі 10 000 доларів США ОСОБА_3 не заперечується.

Разом з тим, в строк, обумовлений сторонами, позику повернуто не було.

Згідно розрахунку, наведеного позивачем в матеріалах справи, від дня позики (25 квітня 2016 року) до 16 травня 2017 року кількість днів прострочення повернення позики становить 412 днів. Сума заборгованості - 262 500 грн. Таким чином, розрахунок 3% річних від простроченої суми заборгованості становить: 262 500 грн. х 3% = 282 500 : 100 = 2 825 грн. За один день 3% від суми заборгованості становить: 2 825 грн. : 365 днів = 7, 74 грн. За 412 днів від дня надання позики заборгованість становить 7, 74 грн. х 412 днів = 3 188 грн. 88 коп. Таким чином, загальна сума заборгованості з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми становить 262 500 грн. + 3 188 грн. 88 коп. = 265 688 грн. 88 коп.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики в розмірі 262 500 грн., 3% річних в розмірі 3 188 грн. 88 коп., що разом складає 265 688 грн. 88 коп., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув у повному обсязі суму позики, а тому вимоги у цій частині є обґрунтованими. Що стосується витрат на правову допомогу, суд відмовив у задоволенні позову в цій частині, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що вона понесла такі витрати.

Крім того, судом вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 625 грн. 00 коп.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Виходячи зі змісту ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно зі ст. 1047 ЦК України договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Проаналізувавши вищенаведені норми діючого законодавства та беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики. Крім того, суд дійшов вірного висновку, що оскільки сума боргу по розписці була 10 000 доларів США 00 центів, що за курсом НБУ станом на момент подачі позову становило 262 500 грн. 00 коп., то саме таку суму необхідно стягнути.

Що стосується позовних вимог про стягнення 3% річних від суми боргу, то статтею 1050 ЦК України закріплено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Як передбачено ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача про сплату 3% річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України, що у загальному розмірі становить 3 188 грн. 88 коп., є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Розрахунок 3% річних, наведений позивачем, є обґрунтованим та не викликає сумнів у його правильності. Альтернативного розрахунку відповідачем не надано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо невірно розрахованої суми основної заборгованості, а також 3% річних, є лише припущеннями відповідача, а тому такі доводи відхиляються колегією суддів.

Інші доводи також не впливають на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Рішення суду в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу відповідачем не оскаржується, а тому колегією суддів не переглядається.

Крім того, судом першої інстанції вірно вирішено питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За наведених вище обставин, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального права та вірним застосування норм матеріального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 березня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В.Шахова