Справа 237/4624/18
Номер провадження 2/237/1588/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.18 м. Курахове

Мар'їнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Медведського М.Д.,

при секретарі Махно Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мар'їнської військово-цивільної адміністрації про визнання права власності на самочинне будівництво,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Мар'їнської військово-цивільної адміністрації про визнання права власності на самочинне будівництво.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що згідно рішення Мар'їнської міської ради народних депутатів Мар'їнського району Донецької області від 13 серпня 1992 року йому було виділено земльну ділянку площею 500 кв.м по АДРЕСА_1 за рахунок земельних ділянок домоволодіння АДРЕСА_2 - 400 кв.м та будинку АДРЕСА_3 - 100 кв.м. Рішенням № 94/3 від 26.11.1997 року виконавчий комітет Мар'їнської міської ради передав ОСОБА_1 безоплатно для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку, розташовану по вулиці Поліграфічній (колишня Красноармійська) будинок НОМЕР_1 площею 0,0413 га. 13.08.1992 року представник технічного бюро при районній архітектурі Тишевський Г.Д. склав акт про відвід земельної ділянки та складено генплан на будівництво житлового будинку. Після закінчення будівництва 19.09.1994 року Селидівським інвентаризаційним технічним бюро було складено оціночний акт по домоволодінню НОМЕР_1 по вулиці Красноармійській в м. Мар'їнка та виготовлено технічний паспорт. У тому ж 1994 році було складено акт прийом в експлуатацію закінченого будівництва житлового будинку з господарськими побудовами за підписами всіх членів комісії. Після цього позивач з сім'єю продовжував жити у новозбудованому житловому будинку. Після початку антитерористичної операції на території м. Мар'їнка у 2014 році в будинок позивача влучив снаряд, внаслідок чого будинок було пошкоджено. До 2018 року він відремонтував будинок і знову звернувся до відповідних державних органів з проханням зареєструвати за ним право власності на будинок АДРЕСА_4. Державна реєстраційна служба відмовила йому у реєстрації права власності на житловий будинок, оскільки в нього відсутній кадастровий номер на земельну ділянку, яка надана йому під будівництво, обслуговування будинку та ведення особистого господарства. 04.02.2018 року позивач звернувся до ТОВ «Вест Вірту», яке виготовило йому технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Після виготовлення технічної документації та присвоєння кадастрового номеру ТОВ «Вест Вірту» направило документи до Держгеокадастру України в м. Київ, однак він відмовився зареєструвати кадастровий номер, при цьому усно пояснивши, що без реєстрації права власності кадастровий номер не видадуть. З зазначених підстав просить визнати за ним право власності на спірний житловий будинок.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно рішення Мар'їнської міської ради народних депутатів від 13.08.1992 року ОСОБА_1 наділено земельною ділянкою площею 500 кв.м по вул. Красноармійській за рахунок земельних ділянок домоволодінь АДРЕСА_5 - 400 кв.м, АДРЕСА_6 - 100 кв.м. Дозволити ОСОБА_1 будівництво нового житлового будинку загальною площею 61,9 кв.м, житловою - 32,4 кв.м, гараж - 24 кв.м. Присвоїти домобудівні номер НОМЕР_1. Зобов'язати ОСОБА_1 виробляти будівництво відповідно з проектом районної архітектури та закінчити будівництво протягом 3 років.

Згідно акту від 13.08.1992 року Мар'їнської д/р народних депутатів трудящихся відведено в натурі земельну ділянку, розташовану на АДРЕСА_7 під індивідуальне жилбудівництво забудовнику ОСОБА_1.

Згідно рішення виконавчого комітету Мар'їнської міської ради № 94/3 від 26.11.1997 року ОСОБА_1 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0413 га, розташовану по АДРЕСА_7 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства, згідно з додатком.

Згідно акту, затвердженого рішенням виконкому Мар'їнської міської ради народних депутатів, комісією встановлено закінчене будівництвом житловий будинок та господарських споруд на земельній ділянці в м. Мар'їнка Мар'їнського району по вулиці Красноармійській в будинку № НОМЕР_1 вважати прийнятим в експлуатацію з оцінкою «добре».

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Викладені обставини дають суду підстави для визнання за позивачем права власності на спірне домоволодіння.

На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 3, 4, 5, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 376 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самовільно збудований житловий будинок А-1 з терасою а-1, ганок з навісом - аг, погріб - ап, загальною площею 110,7 кв.м, житловою площею 61,2 кв.м, підсобною площею 49,5 кв.м, гараж Б-1, сарай В-1, літній душ Д-1, вбиральня Г-1, ворота з хвірткою № 1, паркани № 2, № 3, № 4, вимощення І, розташований за адресою: АДРЕСА_8.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Мар'їнський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Д.Медведський

Дата документу 06.11.2018