Постанова

Іменем України

19 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 585/1594/17

провадження № 61-25547св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Собини О. І., Кононенко О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 (далі - будинок).

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що указаний будинок належить йому на праві власності, однак його син ОСОБА_5. з травня 2004 року не проживає в його будинку, проте добровільно знятися з реєстрації відмовляється.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 липня 2017 року в складі судді Шульги В. О. в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 не довів факт непроживання ОСОБА_5 у спірному будинку понад один рік без поважних причин.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2017 року рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 липня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Рішення апеляційного суду мотивовано наявністю підстав для застосування частини другої статті 405 ЦК України, оскільки ОСОБА_5 більше року без поважних причин не проживає у спірному будинку.

Додатковим рішенням апеляційного суду Сумської області від 13 вересня 2017 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 4 тис. грн витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 1 344 грн судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Додаткове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що при ухвалені рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

У касаційній скарзі, поданій 08 вересня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2017 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Апеляційний суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 04 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали зРоменського міськрайонного суду Сумської області.

02 листопада 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_4 на касаційну скаргу, в яких просить залишити без змін оскаржуване рішення апеляційного суду як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

12 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд установив, що житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_4

ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) є сином ОСОБА_4, з 13 липня 2003 року зареєстрований у спірному будинку.

Будучи зареєстрованим у будинку, відповідач з травня 2004 року фактично проживає у будинку АДРЕСА_2, належні докази про що наявні в матеріалах справи.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_5 зазначав про те, що він не проживає у спірному будинку через перешкоди, які чинять йому батьки, проте належних і допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин не надав.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частинами першою, другою статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною третьою статті 10, частиною першою статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши, що ОСОБА_5 понад один рік без поважних причин не проживає у спірному будинку, зробив правильний висновок про наявність передбачених частиною другою статті 405 ЦК України підстав для визнання його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права, та не містять посилань на докази, які б спростували установлені судом обставини, що мають значення для вирішення спору.

В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального права та правильним застосуванням норм процесуального права, підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Виконання рішення апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року, у зв'язку із залишенням цього рішення без змін необхідно поновити його виконання.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат