Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 209/2811/15-ц

провадження № 61-32059св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя - доповідач),

суддів: Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представники позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7,

третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

від 15 липня 2016 року у складі судді Лобарчук О. О., та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року у складі колегії суддів: Ткаченко І. Ю., Куценко Т. Р., Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві), у якому просила: виключити запис про ОСОБА_4, як батька з актового запису, проведеного ВДРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві, про що 26 жовтня 2012 року було зроблено відповідний актовий запис № 3392 про народження дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати ОСОБА_5 батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати ВДРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_8 за № 3392 від 17 квітня 2014 року, виключити із графи «батько» відомості про ОСОБА_4, вказати в графі «батько» - ОСОБА_5 видати нове свідоцтво про народження дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позовна заява мотивована тим, що 26 жовтня 2012 року ВДРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві видано свідоцтво про народження на ім'я ОСОБА_9, про що було зроблено відповідний запис за № 3392 в книзі записів актів громадського стану про народження, в якому батьком вказано ОСОБА_10

У період до народження дитини позивач перебувала у стосунках з

ОСОБА_5, який є біологічним батьком дитини.

17 квітня 2014 року ВДРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві було повторно видано свідоцтво про народження на ім'я ОСОБА_8, у якому батьком вказано ОСОБА_4 26 квітня 2014 року ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 зареєстрували шлюб. З липня

2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживають окремо, останній про дитину не піклується, допомоги по вихованню дитини не надає, їх подальше проживання однією сім'ю є не є можливим.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня

2017 року, позов задоволено.

Виключено запис про ОСОБА_4, як батька з актового запису, проведеного ВДРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві 26 жовтня 2012 року, актовий запис № 3392 про народження дитини - ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_1; визнано ОСОБА_5 батьком ОСОБА_8; зобов'язано ВДРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_8 за № 3392

від 26 жовтня 2012 року, а саме: виключити із графи «батько» відомості про ОСОБА_4 як батька ОСОБА_8, зазначивши в графі «по батькові» - «ОСОБА_5», в графі «батько» - ОСОБА_5, залишити дані про матір та прізвище дитини без змін та в подальшому видати нове свідоцтво про народження.

Ухвалені у справі судові рішення мотивовані тим, що сукупність доказів, встановлених під час розгляду справи, безспірно свідчить про те, що відповідач ОСОБА_5 є біологічним батьком дитини, це підтверджено висновком медичної експертизи, а тому наявні підстави для виключення запису про ОСОБА_4, як батька, з актового запису про народження дитини ОСОБА_8, та визнання ОСОБА_5 батьком дитини.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, провадження у справі закрити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами невірно застосовано положення статті 126 Сімейного кодексу України, так як, діючим Сімейним кодексом України не передбачено право матері оспорювати батьківство особи, яка на підставі заяви визнала себе батьком дитини. Вимоги матері дитини про виключення запису про батька дитини можуть бути задоволені лише в разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

ОСОБА_5 з такою заявою не звертався.

Касаційна скарга також містить посилання на те, що ОСОБА_5 не був повідомлений про день, час та місце розгляду клопотання про призначення у справі генетичної експертизи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справу передано до Верховному Суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд установив, що ОСОБА_1 є матір'ю дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідному актовому записі про народження дитини № 3392 відомості про батька дитини внесено ВДРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві зі слів матері ОСОБА_1 у порядку частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, де зазначено батьком ОСОБА_10 та 26 жовтня 2012 року видано свідоцтво про народження.

З матеріалів справи та фактичних обставин справи, встановлених судом, убачається, що між сторонами у справі існує спір щодо походження дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Частиною другою статті 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

З правового аналізу наведених норм можна зробити висновок, що закон закріплює два порядки визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою - добровільний та судовий.

Відповідно частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Суд установив, що 17 квітня 2014 року відповідач ОСОБА_4 добровільно визнав себе батьком дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в установленому статтею 126 СК України порядку, про що видане нове свідоцтво про народження.

До теперішнього часу ОСОБА_4 батьківство не оспорив.

26 квітня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 11 червня 2015 року.

Задовольняючи позов, суд виходив із висновку експерта від 24 червня

2016 року, яким установлено, що ОСОБА_5 є біологічним батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1

(а. с. 95-97).

Встановивши кровне споріднення між ОСОБА_5 та дитиною ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, виходячи з інтересів дитини, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов висновків щодо наявності підстав для задоволення позову.

Проте суди не врахували наступне.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною (пункти 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Розглядаючи справу про встановлення батьківства ОСОБА_5 щодо дитини, яка народилася у позивача - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд наведене не врахував, не перевірив наявність обставин, які законом визначені як підстави для встановлення батьківства, та на які посилалась позивач у позовній заяві, не визначив правової норми, яка підлягає застосуванню до виниклих правовідносин.

Також суди не дали належної оцінки тому факту, що походження дитини від батька у актовому записі про народження визначено у відповідності до статті 126 СК України, матеріали справи не містять відомостей щодо подання ОСОБА_5 заяви про своє батьківство, що виключає можливість задоволення вимоги матері дитини про виключення запису про ОСОБА_4, який визнав себе батьком дитини, як батька дитини з актового запису про народження дитини.

Посилання позивача на те, що після розірвання шлюбу ОСОБА_4 про дитину не піклується, допомоги по її вихованню не надає саме по собі не може бути підставою для виключення запису про нього, як батька з актового запису дитини та визнання ОСОБА_5 батьком дитини.

У силу положень статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, тому справу необхідно передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська

С. П. Штелик