441/1600/17 2/441/134/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2018 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Перетятько О.В.

з участю секретаря Сороки М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6, Городоцька міська рада Львівської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ордо» про скасування речових прав та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6, Городоцька міська рада Львівської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ордо», просить скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності на об'єкт нерухомого майна: земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1, яка перебуває у власності ОСОБА_5 та усунути перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні земельною ділянкою по АДРЕСА_2 яка належить позивачці на праві приватної власності, шляхом знесення житлового будинку, збудованого на її частині земельної ділянки. В разі відмови в задоволенні позову, просить надати їй право на виконання робіт по звільненню земельної ділянки підрядною організацією за власний кошт з відшкодуванням витрачених коштів з відповідачки та стягнути з неї судовий збір.

В обгрунтування заявленого позову вказала, що має на праві приватної власності земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_2 площею 0.10 га.

При виготовленні кадастрового номеру на дану земельну ділянку, отримала відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки фактичні межі її земельної ділянки не відповідають Державному акту, при проведенні експертного земельно-технічного дослідження встановлено накладення межі сусідньої земельної ділянки.

У зв'язку з відмовою про внесення відомостей про її земельну ділянку до Державного земельного кадастру ОСОБА_4 зазначила, що вона позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію прав на належну їй земельну ділянку, що тягне за собою неможливість повною мірою реалізовувати свої права як власника земельної ділянки.

В судовому засіданні представник позивачки - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у ньому. Пояснив, що затвердити технічну документацію ОСОБА_4 неможливо, оскільки земельна ділянка ОСОБА_5 накладається частково на її земельну ділянку. Крім того, на сусідній земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності відповідачки - ОСОБА_5 та частково на земельній ділянці позивачки, побудований житловий будинок, що спричиняє позивачці значні незручності в можливості доступу до своєї земельної ділянки, створює перешкоди в користуванні вищевказаною земельною ділянкою та порушує її права як землевласника. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні та в письмовому відзиві проти задоволення позову заперечили. Вказали, що ОСОБА_5 придбала спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу в ОСОБА_6 Набуття останнім права власності на земельну ділянку та відчуження її ОСОБА_5 здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, порушень приватизації землі як первісним власником, так і відповідачкою не було, відповідачка є власником спірної земельної ділянки, жодних заборон чи арештів на земельну ділянку не було і немає, вважає себе добросовісним набувачем земельної ділянки, зведений на цій земельній ділянці житловий будинок зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі Декларації про готовність до експлуатації об'єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, НОМЕР_1 від 20.11.2017 р. Зазначають, що відповідачка не може бути позбавленою права власності на придбану нею земельну ділянку через неправомірні дії іншої особи. З покликанням на безпідставність позовних вимог та пропуск строку позовної давності, просять в задоволенні позову відмовити.

Представник Городоцької міської ради Львівської області - завідуючий відділу земельних ресурсів та ОНПС Деба І.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Показав, що ОСОБА_5 придбала земельну ділянку з тими межами, які були в первісного набувача - ОСОБА_6, порядок виділення земельної ділянки останньому відбувався без порушень норм законодавства.

Представник ТзОВ «Ордо» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належно (а.с. 68, 81, 90, 95, 103, 121, 155).

Третя особа - ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутності (а.с. 72).

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про наступне.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до вимог до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтоватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були досліджені в суді.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 14, 41 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

У відповідності до ч. 1, 5 ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ст. 25, п. 34 ч. 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 р., чинної на момент оформлення відповідачкою права власності на земельну ділянку, роботи зі складання державних актів на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового земельної ділянки; заповнення бланка державного акта.

Відповідно до пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу до повноважень сільських, селищних, міських рад, крім іншого, належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Системний аналіз положень Закону України Про місцеве самоврядування в Україні свідчить про те, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Рішенням V сесії Городоцької міської Ради народних депутатів № 76 від 15.11.1996 позивачці ОСОБА_4 за її заявою виділено у приватну власність земельну ділянку, площею 1000 кв. м. для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_2 про що складено також акт виносу в натуру меж земельної ділянки і будівель, надано дозвіл на право виконання будівельних робіт та видано Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_2 (а.с 3, 13-16).

На підставі рішення Городоцької міської ради народних депутатів № 59 від 15.11.1996 р., Державний акт на право приватної власності на землю, що по АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0.1007 га, був виданий також ОСОБА_6 (а.с. 108).

13.11.2007 р. ОСОБА_6, належну йому на підставі вищевказаного Державного акту земельну ділянку, площею 0.1007 га (в.т. числі сільськогосподарських угідь - 0.0627 га, з них ріллі - 0.0627 га, під будівлями, лісами та іншими угіддями - 0.0380 га), розташовану по АДРЕСА_1 передав, а ОСОБА_5 прийняла у власність згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки, НОМЕР_3 від 13.11.2007 р. (а.с. 35).

ОСОБА_5 24.03.2008 р. звернулась у ТзОВ «Ордо» для виготовлення технічної документації по переоформленню та видачі Державного акту на право власності на землю (а.с. 32).

Із копії акту обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 24.03.2008 р., абрису промірів обстеження, зміну меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 не виявлено, довжини сторін землекористування і суміжні землекористувачі відповідають вказаним у Державному акті на право приватної власності на землю, робота по виготовленню технічної документації виконана в повному обсязі, належним чином оформлена та відповідає нормам чинного законодавства, заяв та претензій заінтересованих осіб немає (а.с. 38-42).

Відповідачці ОСОБА_5 11.07.2008 р. видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0.1007 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, по АДРЕСА_1 НОМЕР_4 (а.с. 109).

Рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 567 від 16.10.2008 р. ОСОБА_5 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на власній земельній ділянці, право власності на який після закінчення будівництва зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером НОМЕР_5 від 07.12.2017 р. на підставі Декларації про готовність до експлуатації об'єкта НОМЕР_1 від 20.11.2017 р. (а.с. 110-111, 113).

Вказане підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за яким 04.12.2017 р. державним реєстратором Городоцької міської ради Львівської області внесено запис № 23791973 про право приватної власності ОСОБА_5 на житловий будинок, по АДРЕСА_1 (а.с. 110).

Як вбачається з акту обстеження меж земельної ділянки від 24.04.2017 р., виконаного ТзОВ «Ордо», ОСОБА_5 набула право власності на вищевказану земельну ділянку на підставі Договору купівлі-продажу раніше приватизованої земельної ділянки, межі якої були встановлені в натурі (на місцевості), Державному акту не відповідає межа ділянки в позначці від А до Б, що проходить по землях загального користування, між тим, межі земельної ділянки ОСОБА_5 меж сусідніх землекористувань, в тому числі ОСОБА_4, не порушують (а.с. 112).

Позивачка ОСОБА_4, при зверненні до Відділу Держгеокадастру у Городоцькому районі Львівської області, для виготовлення кадастрового номера на земельну ділянку, 31.01.2017 р. отримала відмову з причини перетинання її земельної ділянки із сусідньою, пдоща співпадіння - 27,9665 % (а.с. 43).

Із копії Висновку експертного земельно-технічного дослідження № 16-17Д від 12.09.2017 р. видно, що фактичні межі земельної ділянки ОСОБА_4 не відповідають Державному акту на право власності, встановлено накладання межі сусідньої ділянки ОСОБА_5 на ділянку ОСОБА_4 по лінії В-Г - 9 м. 30 см, по лінії А-Д - на 10 м. 40 см, крім того, межа ділянки ОСОБА_5 заходить на дорогу від лінії А-Д на 7 м 30 см. (а.с. 44-47).

Згідно із ч. 2 ст. 212 Земельного кодексу України приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України - житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Позивачка просить про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки шляхом знесення житлового будинку, між тим, з огляду на вищенаведене, суд приходить переконання, що самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_4 не було, відповідачка ОСОБА_5 добросовісно набула земельну ділянку по АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу серії ВКА від 13.11.2007 р., нею вчинено всі необхідні дії для набуття права власності на спірну земельну ділянку, а згодом і на житловий будинок, який збудувала на ній, у відповідності до норм чинного законодавства на підставі Рішення виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 567 від 16.10.2008 р. «Про дозвіл ОСОБА_5 на будівництво індивідуального житлового будинку на власній земельній ділянці по АДРЕСА_1», який зареєстрований на підставі будівельного паспорта, НОМЕР_1 від 20.11.2017 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому, вважати його самочинним будівництвом у суду підстав немає (а.с. 113). Цю позицію підтримав у суді також представник третьої особи - Городоцької міської ради Львівської області - завідуючий відділу земельних ресурсів та ОНПС Деба І.В.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, враховуючи положення ч. 1 ст. 321 ЦК України, оцінивши докази з точки зору їх належності та допустимості, з огляду на те, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 згідно Договору купівлі-продажу від 13.11.2007 р., у тому ж розмірі і межами, як і в попереднього власника ОСОБА_6, згодом оформила на неї право власності із призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, та у законний спосіб збудувала на ній житловий будинок, який прийнято в експлуатацію та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером НОМЕР_5 від 07.12.2017 р., підстав для задоволення позову ОСОБА_4 про скасування у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності на об'єкт нерухомого майна: земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1, яка перебуває у власності ОСОБА_5 та усунення перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні земельною ділянкою по АДРЕСА_2 яка належить позивачці на праві приватної власності, шляхом знесення житлового будинку, збудованого на її частині земельної ділянки, у суду немає, а, отже в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю, то підстав для застосування строків позовної давності, як про це просить представник відповідача у своїй письмовій заяві (а.с. 144), суд не вбачає.

Оскільки, згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси осіб, то вимога позивачки «у разі відмови, надати їй право на виконання робіт по звільненню своєї земельної ділянки підрядною організацією за власні кошти, з можливим відшкодуванням витрачених коштів з відповідача» - з огляду на положення цієї статті задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 13, 81, 89, 90, 141, 258-259, 265, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6, Городоцька міська рада Львівської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ордо» про скасування речових прав та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.11.2018 р.

Головуючий суддя Перетятько О.В.