МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 490/2488/16
Провадження № 22-з/812/16/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року Судова колегія судової палати з цивільних справ Миколаївського апеляційного суду в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Крамаренко Т.В., Лисенко П.П.,

із секретарем судового засідання - Лівшенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 01 липня 2016 року, постановленого за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, ДКП «Житло», ТОВ «Житло», ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи - ТОВ «Центральний -1», Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання у квартирі, визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва на право власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, ДКП «Житло», ТОВ «Житло», ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи - ТОВ «Центральний -1», Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання у квартирі, визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва на право власності на нерухоме майно.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Судом вирішено встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 з 06 квітня 1979 року. Скасувати розпорядження Управління комунальної власності Миколаївської міської ради № 6213-р від 10 липня 2000 року про приватизацію ОСОБА_2 та ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1. Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 12 липня 2000 року Управлінням комунальної власності Миколаївської міської ради про право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 видане на підставі розпорядження Управління комунальної власності Миколаївської міської ради № 6213-р від 10 липня 2000 року.

01 липня 2016 року рішенням Апеляційного суду Миколаївської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 задоволено. Судом вирішено рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2017р. рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 01 липня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 13 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 01 липня 2016 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 13 лютого 2018 року залишено без змін.

08 листопада 2018 року до Миколаївського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 01 липня 2016 року в частині того, за яких саме причин, обставин, було постановлено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні його вимог, зокрема, за пропуском строку чи відсутності доказів, що для нього є незрозумілим.

Відповідно до ст.271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення. Про роз'яснення або відмову у роз'ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Такі ж положення закону містила ст. 221 ЦПК України в редакції на час ухвалення рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 01 липня 2016 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про роз'яснення рішення прийнято до провадження Миколаївського апеляційного суду та призначено до апеляційного розгляду без виклику учасників справи.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснення

рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого

рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Таким чином, зі змісту зазначених норм права випливає, що роз'ясненню підлягають такі рішення суду, які підлягають подальшому після їх винесення самостійному виконанню.

Як убачається з матеріалів справи, апеляційним судом було постановлено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Отже, дане рішення не підлягає виконанню, а тому і не підлягає роз'ясненню.

Крім того, із системного аналізу тексту заяви позивача ОСОБА_1 випливає те, що він фактично просить роз'яснити мотиви (підстави) ухвалення

рішення, що не передбачено діючим законодавством.

Для вираження не згоди із змістом рішення, в тому числі, якщо на думку учасника справи воно є суперечливим, є інший, передбачений законом спосіб, а саме шляхом звернення до касаційної інстанції з касаційною скаргою у визначеному процесуальним законом порядку, що позивачем і було зроблено у даній справі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2017р. рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 01 липня 2016 року, яким згідно тексту рішення в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю, залишено без змін.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що з задоволенні заяви позивача про роз'яснення рішення апеляційного суду Миколаївської області від 01 липня 2016 року слід відмовити.

Керуючись ст. 368, 381, 260, 271 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 01 липня 2016 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді

Повний текст ухвали складено 26 листопада 2018 року