Справа № 495/2439/18
№ провадження 4-с/495/26/2018
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В., при секретарі Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському скаргу ОСОБА_1, субєкт оскарження - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, стягувач за виконавчим документом - ОСОБА_2 на рішення державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, субєкт оскарження - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, стягувач за виконавчим документом - ОСОБА_2 звернувся до суду з скаргою на рішення державного виконавця.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримав, просив задовольнити та пояснив, що оскаржувана постанова ВП №45449136 від 28 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України винесена передчасно, не ґрунтується на існуючій та обєктивній заборгованості боржника та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області заявив клопотання про закриття провадження по справі з посиланням на те, що згідно ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.03.2018 року по справі №495/2444/2018 скарга ОСОБА_1 була задоволена та постанова ВП №45449136 від 28 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України визнана неправомірною та скасована, тобто спір між тими самими сторонами про той самий предмет спору вже вирішено.

Стягувач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні скарги, оскільки вона є необґрунтованою та недоведеною.

Дослідивши матеріали справи, докази, вислухавши сторони, суд встановив.

28 лютого 2018 року старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 здійснено розрахунок заборгованості по аліментам. Вказані дії вчиненні державним виконавцем в рамках виконавчого провадження ВП №45449136 по примусовому виконанні вимог виконавчого листа №495/7266/14-ц від 06.11.2014 року, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області.

На підставі вказаного розрахунку заборгованості державним виконавцем 28 лютого 2018 року винесена постанова ВП №45449136 про встановлення тимчасового обмеження у і виїзду за межі України ОСОБА_1.

ПостановаБілгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 28 лютого 2018 року ВП №45449136 про встановлення тимчасового обмеження у і виїзду за межі України ОСОБА_1 винесена передчасно з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатуваим, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження час з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Частиною 8 статті 48 Закону передбачено, шо виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні шодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника

Відповідно до ч.2, 3, 4 ст.4 Закону«Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту

В матеріалах виконавчого провадження відсутні докази вжиття необхідних заходів, щодо отримання державним виконавцем інформації про кошти, інші цінності на рахунках у банках і фінансових установах, так само як і відмова в наданні такої інформації.

Таким чином, державний виконавець для реального виконання боргових зобовязань боржника та захисту прав стягувача має широкий перелік повноважень, в тому числі більш ефективних та дієвих, як то звернення стягнення на грошові кошти та цінності боржника.

Натомість державний виконавець не вжив першочергових та необхідних заходів для своєчасного і повного примусового виконання зазначеного судового рішення передбачених Законом «Про виконавче провадження» у звязку із чим оскаржувана постанова є передчасною.

Відповідно до п.1 ч.9 ст.71 Закону, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Державний виконавець не обґрунтував жодними належними доказами того факту, що боржник має реальну можливість виїхати за кордон, що унеможливить стягнення з нього боргу та призведе до порушення прав та інтересів стягувача у виконавчому провадженні.

Доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання покладається на державного виконавця, який встановлює тимчасове обмеження у виїзді особи за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим із метою всебічного і повного зясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Державним виконавцем не доведено та не надано належних та допустимих доказів умисного ухилення від виконання зобовязань боржником ОСОБА_1 перед стягувачем.

У звязку з цим, державному виконавцю необхідно було надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має виконувати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин і таке інше.

Згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад: верховенства права; обовязковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та обєктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльність державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону «Про виконавче провадження», боржник зобовязаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, своєчасно зявлятися на вимогу виконавця.

Зобовязання передбачені Законом «Про виконавче провадження» боржник ОСОБА_1 сумлінно виконував та не вчиняв жодних дій, які б ускладнювали або унеможливлювали виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 26.02.2018 року справу про порушення ст.188-13 КпАП України, ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання законних вимог державного виконавця Федоровим В.Ф. закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Належних доказів ухилення боржника від виконання зобовязань покладених на нього судовим рішенням, навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов'язків по сплаті боргу, його наміру ухилитися від виконання покладених на нього зобовязань шляхом виїзду на постійне місце проживання до іншої країни та його приховування від виконавчих органів матеріали виконавчого провадження не містять.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, державним виконавцем безпідставно та за відсутності належних та допустимих доказів, що підтверджують факт ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання своїх обовязків щодо стягнення з нього заборгованості винесено оскаржувану постанову.

Крім того, державним виконавцем не обґрунтовано застосування додаткового заходу впливу з метою забезпечення належного виконання рішення суду у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України.

Як пояснив в судовому засіданні представник скаржника, що обмеження у праві виїзду за кордон лише позбавить ОСОБА_1 можливості поїхати в іншу країну, отримати належне медичне обслуговування та як наслідок отримати певні грошові кошти за ту чи іншу роботу та таким чином виконувати вчасно свої зобовязання.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом».

Згідно ст.2 Протоколу№4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб».

Відповідно до ст.313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом».

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Крім того, в судовому засіданні представник скаржника пояснив, що оскаржувану постанову державного виконавця було направлено скаржнику 28.02.2018 року, що підтверджується супровідним листом, але отримав 06.03.2018 року, таким чином дійсна скарга подається з дотриманням строків передбачених законом.

Щодо клопотання представника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про закриття провадження по справі в звязку з тим, що згідно ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.03.2018 року по справі №495/2444/2018 скарга ОСОБА_1 була задоволена та постанова ВП №45449136 від 28 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України визнана неправомірною та скасована, тобто спір між тими самими сторонами про той самий предмет спору вже вирішено суд зазначає, що ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.03.2018 року по справі №495/2444/2018 не набрала чинності, оскільки та на теперішній час перебуває на розгляді Одеського апеляційного суду в звязку з апеляційним оскарженням.

На підставі викладеного, керуючись п. 258, 259, 260 ЦПК України, - суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, субєкт оскарження - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, стягувач за виконавчим документом - ОСОБА_2 на рішення державного виконавця - задовольнити.

Дії старшого державного виконавця Білгород-Дністровський міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 при винесенні постанови ВП № 45449136 від 28.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - визнати неправомірними.

Постанову старшого державного виконавця ВП № 454491136 від 28.02.2018 року Білгород- Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - визнати неправомірною та скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя :