Справа №461/6425/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 (місце проживання за адресою: 79019, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 57/10) до ОСОБА_5 (місце проживання за адресою: 79019, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 57/9) про відшкодування шкоди

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що вона є власником нежитлових приміщень площею 149,5 кв.м на вул. Таманській, 4/1 у м. Львові. Відповідно до рішення суду інша частина приміщень належить ОСОБА_5 11.07.2018 року, під час проведення ремонтних робіт у належних відповідачу приміщеннях другого поверху, які знаходяться над приміщеннями позивача, було пошкоджено перекриття між першим та другим поверхом. 18.07.2018 року через пошкоджене перекриття відбулося залиття приміщень позивача. Згідно з висновком експерта № 18/18 від 24.07.2018 року вартість відновлювального ремонту приміщень становить 15671,00 грн. Вказану суму позивач просить стягнути з ОСОБА_5.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 серпня 2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25 вересня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує позовні вимоги та просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень покликається на те, що в актах, складених ЛКП «Центральне» лише констатується факт пошкоджень та факт, того, що приміщення 2-го поверху належать ОСОБА_5 Про те, що пошкодження та залиття відбулось з вини ОСОБА_5І в акті не вказано. Зазначає, що дії позивача щодо демонтажу та пошкодження елементів приміщення могли стати підставою для пошкодження перекриття, а як наслідок залиття. Відтак, відповідач вважає, що позивачем не доведено причинно-наслідкового звязоку між протиправною поведінкою відповідача та настанням шкоди, не доведено вини відповідача у заподіянні такої /а.с.27-30/.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у такому, просив позов задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених у відзиві. Просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Стаття 22 ЦК України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На підставі рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2014 року ОСОБА_4 виділено у власність частину нежитлового приміщення та частину будівельних матеріалів, які були використані в ході реконструкції цього приміщення на вул. Таманській, 4/1 у м. Львові на першому поверсі: приміщення №3, площею 30,00 кв.м, приміщення №4, площею 64,60 кв.м, на другому поверсі: частину приміщення №7, площею 30,00 кв.м, на третьому поверсі: частину приміщення №12, площею 28,0 кв.м, загальною вартістю 1095629.00 грн.

ОСОБА_5 виділено у власність частину нежитлового приміщення та частину будівельних матеріалів, які були використані в ході реконструкції цього приміщення на вул. Таманській, 4/1 у м. Львові на першому поверсі; приміщення №1, площею 5,20 кв.м та 11,70 кв.м, на другому поверсі: приміщення №5, площею 23,90 кв.м, приміщення №6, площею 12,20 кв.м, частину приміщення №7, площею 28,60 кв.м., приміщення №8 площею 5,30 кв.м, приміщення №9, площею 8,50 кв.м, приміщення №10, площею 1,20 кв.м, на третьому поверсі: приміщення №11, площею 12,0 кв.м, частину приміщення №12, площею 44,20 кв.м, приміщення №13, площею 8,10 кв.м, приміщення №14, площею 1,80 кв.м, приміщення №15, площею 5,30 кв.м, приміщення №16, площею 11,0 кв.м, на четвертому поверсі: приміщення №17, площею 36,80 кв.м, загальною вартістю 1150861,00 грн. /а.с. 4, 5/.

Судом встановлено, що 18 липня 2018 р. відбулося залиття належних позивачу нежитлових приміщень №3, №4 на вул. Таманській, 4/1 у м. Львові.

Комісією ЛКП «Центральне» складено акти від 11.07.2018 року № 148 та 18.07.2018 року №160, згідно яких при обстеженні приміщень №3, №4 виявлено наскрізні отвори в перекритті нежитлового приміщення між першим та другим поверхом з відпадання кусків бетону та штукатурки із залиттям стелі і стін вищевказаних приміщень.

Згідно з висновком експерта №18/18, складеного 24.07.2018 р. судовим експертом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, вартість відновлювального ремонту у нежитлових приміщеннях №3,4 у будинку №4/1 на вул. Таманська у м. Львові, становить 15671, 00 грн. /а.с. 7-14/. У висновку також встановлено, що причиною пошкоджень в нежитлових приміщеннях № 3, 4, розташованих на першому поверсі триповерхового будинку №4/1 на вул. Таманська у м. Львові, являється пошкодження міжповерхового перекриття (свердління наскрізних отворів, відпадання бетону із штукатуркою) та проходження (надходження) через наскрізні отвори рідини з приміщень 2-го поверху.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_6 пояснив, що в приміщенні № 3,4 стеля пофарбована по виготовленій поверхні. Коли були зроблені ремонтні роботи у вказаних приміщеннях сказати не може, оскільки це питання на вирішення експерту не ставилося.

За загальним правилом, яке міститься в ст.1166 ЦК України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно положень ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Відповідно до розяснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами даної норми необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Позивач довела завдану їй матеріальну шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідач не виконав свого обовязку щодо доведення відсутності своєї вини у заподіянні шкоди.

Згідно із ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що залиття приміщення позивачки з вини ОСОБА_5 доведено належними та допустимими доказами, тому на відповідача необхідно покласти обов'язок по відшкодуванню шкоди, спричиненої залиттям у розмірі 15671,00 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, щодо розподілу судових витрат між сторонами, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору при подачі позовної заяви у розмірі 704,80 грн., які підтверджуються квитанцією про сплату судового збору /а.с. 1/.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 22, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 8-14, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_5 (місце проживання за адресою: 79019, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 57/9) на користь ОСОБА_4 (місце проживання за адресою: 79019, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 57/10) 15671,00 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Стягнути з ОСОБА_5 (місце проживання за адресою: 79019, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 57/9) на користь ОСОБА_4 (місце проживання за адресою: 79019, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 57/10) 704,80 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4, місце проживання за адресою: 79019, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 57/10.

Відповідач: ОСОБА_5, місце проживання за адресою: 79019, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 57/9.

Суддя Зубачик Н.Б.