ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/330/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 жовтня 2018 року про повернення позовної заяви (суддя Продан Б.Г.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, Прокуратури Хмельницької області, Головного управління державної казначейської служби України в Хмельницькій області про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_4 у даній справі визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з цією ухвалою, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить її скасувати, справу повернути для розгляду по суті.

Вважає вказану ухвалу незаконною, необґрунтованою.

Посилається на те, що суддя Продан Б.Г. всупереч чинному законодавству та зловживаючи владою і службовим становищем, регулярно повертає позовні заяви ОСОБА_4 і розглядає їх після рішення суду апеляційної інстанції, що свідчить про порушення ним правил суддівської етики.

Крім того, на думку апелянта, при поверненні позовної заяви порушено його абсолютне право на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність працівником органу державної влади та беззастережне право споживача на доброякісну послугу від органів державної влади, які є особистими немайновими правами у відповідності до Конституції та Законів України.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що у серпні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до місцевого суду з позовом до ГУНП в Хмельницькій області, Прокуратури Хмельницької області, ГУ ДКС України в Хмельницькій області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади.

Ухвалою суду першої інстанції від 30 серпня 2018 року вказану позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що вона не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, у зв'язку з чим запропоновано позивачу у 10-денний строк з дня вручення позивачу копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме зазначити зміст позовних вимог до кожного з відповідачів та надати докази, що підтверджують заявлені ним позовні вимоги (а. с. 6).

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху отримана ОСОБА_4 17 вересня 2018 року, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а. с. 8).

4 жовтня 2018 року суд першої інстанції постановив позовну заяву ОСОБА_4 у даній справі вважати неподаною та повернути позивачу.

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_4 без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначено змісту позовних вимог до кожного з відповідачів та відсутні докази, що підтверджують заявлені ним позовні вимоги.

Повертаючи позовну заяву, суд виходив з того, що позивач вимоги ухвали про залишення позовної заяви не виконав, вказані в ній недоліки не виправив.

Проте, з таким висновком Хмельницький апеляційний суд не погоджується.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви №6778/05, справа «МПП «Голуб» проти України», зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов'язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа "Golder v. The United Kingdom", рішення від 21 лютого 1975 року, cерія АN 18, ст. 13 - 18, п. 28 - 36). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо вони не мають легітимну мету та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі "Brulla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року, п. 33).

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення у справі "Bellet v. France" від 4 грудня 1995 року, серія А, №333-Б, ст. 42 п. 36).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Необхідні для вирішення справи, докази можуть бути долучені до початку розгляду справи, зокрема у попередньому судовому засіданні, також це стосується уточнення позовних вимог, а недоведеність тієї чи іншої вимоги, чи відсутність доказів на підтвердження такої вимоги - може стати підставою для відмови в задоволенні позову чи окремих позовних вимог при вирішенні справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Тобто, підставою для залишення без руху позовної заяви на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі є виключно недотримання позивачем вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначено у ст. 175 ЦПК України, а положеннями ст. 177 ЦПК України передбачено перелік документів, що додаються до позовної заяви.

Проте, суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та безпідставно, у порушення вимог цивільного-процесуального законодавства постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху, а згодом повернув.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів (копії ухвали слідчого судді про скасування постанови від 15 листопада 2017 року) вбачається протилежне, зокрема, що позивач зазначив обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також зазначив докази, які ці обставини підтверджують, а мотиви, з яких суд виходив залишаючи позовну заяву без руху, а в подальшому повертаючи її позивачу, фактично зводяться до оцінки доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, що є неприпустимим на стадії вирішення судом питання щодо можливості відкриття провадження у справі.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України).

Водночас, суд повинен роз'яснити сторонам їх процесуальні права щодо подання доказів та в подальшому вирішити спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів та встановлених обставин.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ухвала судді постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду щодо вирішення питання про відкриття провадження у справі, відповідно до вимог ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 жовтня 2018 року скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2018 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Продан Б.Г. Категорія - ухвала

Доповідач - Купельський А.В.