Тернівський районний суд міста ОСОБА_1
Дніпропетровської області
справа № 215/1251/18
номер провадження 2/215/1054/18
22 листопада 2018 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
головуючого судді Дудікова А.В.,
при секретарі: Бисовій В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу № 215/1251/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальність «ОПТТОРГ-15» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обовязків,-
У квітні 2018 року ТзОВ «ОПТТОРГ-15» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обовязків.
В обґрунтування позову представник позивача вказував, що з 20.07.2017р. по 04.09.2017р. ОСОБА_2 працювала у ТзОВ «ОПТТОРГ-15» на посаді заступника керуючого магазином «Продукти № 41» у м. Кривому Розі, вул. Щорса, 27/40, а з 05.09.2017 р. по 24.01.2018р. на посаді керуючого магазином «Продукти № 41», що знаходиться за адресою м. Кривий Ріг, вул. Щорса, 27/40.
19.07.2017 р. між ТзОВ «ОПТТОРГ-15» і ОСОБА_2 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.
За актом приймання-передачі товару № 75 від 21.07.2017р. ОСОБА_2 прийняла товар на склад магазину «Продукти № 41» у м. Кривий Ріг, вул. Щорса, 27/40 на загальну суму 292 330,72 грн.
27.12.2017р. ОСОБА_2 була ознайомлена з наказом № 147 від 27.12.2017р. про проведення позапланової інвентаризації товару на магазині, проте відмовилась від його підписання. Після чого з 28.12.2017р. ОСОБА_2 не з'являлась на робочому місці, причин своєї відсутності не повідомляла, про що свідчать акти про відсутність працівника на роботі за період з 28.12.2017р. по 24.01.2018р.
09.01.2018р. було проведено комісійну позапланову інвентаризацію товару в магазині «Продукти № 41» у м. Кривий Ріг, вул. Щорса, 27/40, згідно наказу ТзОВ «ОПТТОРГ-15» № 147 від 27.12.2017р., за період з 06.09.2017р. по 09.01.2018р.
Під час проведення позапланової інвентаризації, виявлено нестачу підзвітного їй товару (товарно-матеріальних цінностей) на суму 53 829,42 грн. Причини нестачі ОСОБА_2 пояснити не змогла.
За таких обставин, представник позивача просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «ОПТТОРГ-15» завдану матеріальну шкоду в сумі 53 829,42 грн, завдану нею під час виконання трудових обовязків, а також судові витрати у розмірі 1 762 грн.
У судове засіданні представник позивача не зявився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив суд розглянути справу без його участі та в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення судом (а.с. 120).
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами.
Відповідач в судові засідання на 05.06.2018 р., 05.07.2018 р., 31.07.2018 р., 20.09.2018 р. та 18.10.2018 р. не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлялась судом належним чином, однак конверти повернулися до суду у звязку зі спливом терміну зберігання, у судові засідання на 08.11.2018р. та 22.11.2018р., відповідач не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, а саме за допомогою публікації оголошення про виклик на сайті суду 23.10.2018 р. та 13.11.2018 р. (а.с. 98, 101, 110,117,125,126,129).
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою суду від 14.05.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, призначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 05.07.2018р. закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.
У копії паспорта ОСОБА_2, 25.07.1988р.н., вказано, що вона зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).
Згідно копії наказу (розпорядженню) про прийняття на роботу № 609-к від 19.07.2017 ТзОВ ОПТТОРГ-15, ОСОБА_2 прийнята на роботу 20.07.2017, до магазину продукти м. Кривий Ріг, вул. Щорса 27/40, на посаду заступника керуючого магазину (а.с.6), а згідно копії наказу (розпорядження) про переведення на іншу роботу №798-к від 05.09.2017 ТзОВ ОПТТОРГ-15, ОСОБА_2 з 05.09.2017 переведена на посаду керуючого магазину (а.с.7).
19.07.2017р. з метою забезпечення збереження матеріальних цінностей, що належать ТзОВ ОПТТОРГ-15, між директором даного Товариства ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яка є працівником відділу м. Кривий Ріг, вул. Щорса 27/40 та займає посаду заступника керуючого магазину продукти 4, уклали типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за умов якого відповідач прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених їй підприємством матеріальних цінностей. Вказаний договір був підписаний сторонами договору, що підтверджується їхніми підписами (а.с.9).
Окрім того, у п. 1, п. 4 розділу І, п. 3 розділу ІІ, п.3 розділу 3 Посадової інструкції заступника керуючого магазином (код КП 1314) вказано, що заступник керуючого магазину відноситься до професійної групи Керівник; заступник керуючого магазином є матеріально відповідальною особою, з яким укладається типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність; забезпечує належне зберігання отриманих товарно-матеріальних цінностей та основних засобів; за завдання матеріальної шкоди несе повну індивідуальну матеріальну відповідальність в межах, визначених діючим цивільним законодавством та законодавством про працю. З вказаною інструкціє ОСОБА_2 була ознайомлена 20.07.2017р., що підтверджується її підписом під інструкцією (10-11).
Згідно з пунктом 1 статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
Відповідно до статті 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
За таких обставин суд приходить до висновку, що посада, яку обіймала відповідач заступника керуючого магазину, а в подальшому керуючого магазину, відноситься до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність.
Згідно акта прийняття-передачі товару №75 від 21 липня 2017р., магазин Продукти №41 м. Кривий Ріг, вул. Щорса, 27/40, ОСОБА_4 здала товар, а ОСОБА_2 прийняла товар на суму двісті девяносто дві тисячі триста тридцять гривень 72 копійки (а.с. 12-37).
З 28.12.2017р. по 30.12.2017р., з 01.01.2018р., по 06.01.2018р., з 08.01.2018р. по 13.01.2018р., з 15.01.2018р. по 20.01.2018р., з 22.01.2018р. по 24.01.2018р., була відсутня на роботі без поважних причин, що підтверджується актами про відсутність працівника на роботі (а.с. 40-63).
Статтею 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.
За змістом статті 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.
Як розяснено у абзаці 2 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, як матеріальна відповідальна особа, повинна була слідкувати за товаром в магазині та нести відповідальність за збереження належних товариству матеріальних цінностей.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ТзОВ ОПТТОРГ-15 судовий збір у розмірі 1 762 гривні.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальність «ОПТТОРГ-15» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обовязків задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальність «ОПТТОРГ-15» матеріальну у розмірі 53 829 (пятдесят три тисячі вісімсот двадцять девять) гривень 42 копійки та судовий збір у розмірі 1 762 (тисячу сімсот шістдесят дві) гривні.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Розяснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто субєктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: