Ухвала

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 283/2972/15-ц

провадження № 61-10933св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя - доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Миніч Т. І., Микитюк О. Ю., Павицької Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZRRWG4, укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та відповідачем в сумі 79 991,23 грн.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 03 березня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 17 березня 2008 року у розмірі 56 585,99 грн, з яких 14 178,09 грн - заборгованість за кредитом, 28 955,77 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 13 452,13 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 10 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 03 березня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року рішення Малинського районного суду Житомирської області від 03 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 10 травня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 20 червня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZRRWG4 від 17 березня 2008 року у розмірі 573,39 грн, що виникла станом на 17 грудня 2015 року і складається з заборгованості за кредитом та відсотками.

В решті позову відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 09 січня 2018 року про виправлення описки, апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 20 червня 2017 року скасовано, постановлено нове.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 37 075,89 грн заборгованості за кредитним договором та 1 276,90 грн понесених судових витрат.

У січні 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4

Позивач не скористався своїм правом на надання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_4

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 79 991,23 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто зазначена справа є малозначною у силу вимог закону. Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (Levages Prestations Services

v. France, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; Brualla Gomez De La Torre v. Spain, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року у справі за позовомПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відкрито помилково, оскільки зазначене судове рішення не підлягає оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, а тому касаційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись статтею 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний
Г. І. Усик