Справа №295/7983/18
26.09.2018 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира в складі:
головуючого судді Лєдньова Д.М.
з участю секретаря с/з ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі спадкового договору від 31.10.2015 року.
В належній позивачу квартирі є зареєстрованим місце проживання відповідача - ОСОБА_3
Позивач зауважує, що ОСОБА_3 фактично не проживає у квартирі з грудня 2014 року, будь-які домовленості про те, що відповідач буде проживати у спірному помешканні, відсутні.
Посилаючись на те, що йому як власнику квартири чиняться перешкоди у реалізації права власності, просить визнати особу такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Позивач в судове засідання не з»явився, надав заяву про можливість слухання справи у його відсутності. Відповідач, представник третьої особи в судове засідання не з»явились з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Справа слухалась у їх відсутності, з ухваленням заочного рішення згідно ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив.
Позивач - ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Відповідач ОСОБА_3 прабабка позивача, є зареєстрованою у спірній квартирі, фактично з 2014 року не проживає в ній без поважних причин, що підтверджується актом ЖБК-2 від 19.07.2016 року.
У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
За положенням ч.1 ст. 6 Закону № 1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Частиною 1 статі 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
З аналізу вищевказаних норм слід дійти висновку, що право на проживання обумовлюється існуванням певних підстав, зокрема належність до члена сім»ї власника (ст. 156 ЖК України); угода між власником та мешканцем (ст. 162 ЖК України), які є первісними у відношенні до факту реєстрації місця проживання особи.
Приймаючи до уваги ту обставину, що позивач набув права власності на квартиру 18.01.2017 року, а відповідач з вказаного часу не оселялась до помешкання, право на її проживання як члена сім»ї власника відповідно до ст.ст. 64, 156 ЖК України або з інших підстав, не виникло.
Суд приходить до висновку, що права позивача є порушеними, вимога про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 258-289 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: Лєдньов Д.М