Справа № 530/626/17
Номер провадження 2/530/92/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Стрілець Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Спектр-Агро" до ОСОБА_2, третя особа Селянське (фермерське) господарство "Доля" про стягнення заборгованості та нарахованих сум: 28% річних, пені, штрафу, індексу інфляції і відсотків за користування кредитом, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В Зіньківський районний суд Полтавської області із позовною заявою звернулося ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Спектр-Агро" до ОСОБА_2, третя особа Селянське (фермерське) господарство "Доля" про стягнення заборгованості та нарахованих сум: 28% річних, пені, штрафу, індексу інфляції і відсотків за користування кредитом та судовий збір, а саме стягти із ОСОБА_2, код РНОКПП НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня назва Червоноармійська) як поручителя ОСОБА_3 (фермерського) господарства "Доля" (вул. Карла Маркса, 5, с. Бобрівник, Зіньківський р-н, Полтавська обл., 38115, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", вул. Промислова, 20, м. Обухів, Київська обл., 08702; ) 6 728 093 грн. 28 коп. основного боргу, 27 649 грн. 52 коп. відсотків за користування товарним кредитом, 874 294 грн. 40 коп. пені, 877 410 грн. 89 коп. 28 % річних, 1 387 618 грн. 66 коп. штрафу, 453 522 грн. 02 коп. індексу інфляції та 155230,00 грн. судового збору.

Заслухавши представника позивача, який підтримав позовні вимоги, представника відповідача, який заперечував проти позовних вимог та дослідивши наявні матеріали справи, знаходить, що заявлені вимоги обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року внесенні зміни до відповідних Кодексів.

Згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІПерехідних положень ЦПК України, із змінами внесеними відповідно до зазначеного Закону, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи, що внесенні зміни до ЦПК України набрали чинності 15 грудня 2017 року, суд вважає розглянути справу за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд бере до уваги, що перехідними положеннями, які внесли зміни до ЦПК України, які набрали чинності 15 грудня 2017 року, не передбачено обовязковості проведення попереднього судового засідання та враховуючи, що 07.08.2017 року Зіньківський районний суд Полтавської області виносив заочне рішення суд всі питання вирішив під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна зі сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цивільного процесуального кодексу України.

Як передбачено нормою ст. 3 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об»єктивність і неупередженість: керує ходом судового процессу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз»яснює у випадку необхідності учасникам судового процессу їхні процесуальні права та обов»язки, неслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процессу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процессу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов»язків.

Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі докозам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні було встановлено, що 17.02.2016р. між позивачемОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Спектр-Агро" (постачальник) та третьою особою ОСОБА_3 (фермерським) господарством"Доля" (покупець) було укладено договір поставки № 9/16-Ж (далі договір).

Згідно п. 1.1. договору в строки, визначені договором, постачальник зобов"язався передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі товар), а покупець зобов"язався прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору (п.1.2 договору).

Відповідно до п.2.1 договору, ціна договору становить загальну вартість товару, визначеному із врухуванням вимог п.п.2.2-2.3 договору, що передається за цим договором та сумі належних до сплати відсотків за користування товарним кредитом. Ціна товару встановлюється у гривнях і відображається в додатках до договору.

Найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки та базис поставки, порядок та термін оплати товару та нарахованих відсотків, інші умови, визначені в додатках до договору, які є його невідємною частиною.

На виконання умов договору ТОВ «Спектр-Агро» поставило СФГ Доля товар відповідно до видаткових накладних:

1) № 552 від 18.02.2016р. на суму 724 866,00 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000001209 від 17.02.2016р., яким встановлено строк оплати до 17.02.2016р. (передоплата);

2) № 553 від 18.02.2016р. на суму 2 899 464,00 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000001208 від 17.02.2016р., яким встановлено строк оплати до 01.11.2016р.;

3) № 1084 від 02.03.2016р. на суму 436 285,44 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000002156 від 01.03.2016р., яким встановлено строк оплати до 01.03.2016р. (передоплата);

4) № 1086 від 02.03.2016р. на суму 965 266,56 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000002173 від 01.03.2016р., яким встановлено строк оплати до 01.11.2016р.;

5) № 1266 від 04.03.2016р. на суму 779 875,20 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000002173 від 01.03.2016р., яким встановлено строк оплати до 01.11.2016р.;

6) № 5393 від 08.04.2016р. на суму 14 552,64 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000002156 від 01.03.2016р., яким встановлено строк оплати до 01.03.2016р. (передоплата);

7) № 5401 від 08.04.2016р. на суму 58210,56 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000002173 від 01.03.2016р., яким встановлено строк оплати до 01.11.2016р.;

8) № 5405 від 08.04.2016р. на суму 99 975,24 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000005832 від 08.04.2016р., яким встановлено строк оплати до 08.04.2016р. (передоплата);

9) № 5407 від 08.04.2016р. на суму 399 900,96 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000005829 від 08.04.2016р., яким встановлено строк оплати до 01.11.2016р.;

10) № 5418 від 08.04.2016р. на суму 78 079,68 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000005905 від 08.04.2016р., яким встановлено строк оплати до 08.04.2016р. (передоплата);

11) № 5421 від 08.04.2016р. на суму 305 812,08 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000005906 від 08.04.2016р., яким встановлено строк оплати до 01.11.2016р.;

12) № 5857 від 12.04.2016р. на суму 262 512,00 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000006226 від 12.04.2016р., яким встановлено строк оплати до 12.04.2016р. (передоплата);

13) № 5858 від 12.04.2016р. на суму 1 050 048,00 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000006232 від 12.04.2016р., яким встановлено строк оплати до 01.11.2016р.;

14) № 8933 від 29.04.2016р. на суму 59 036,64 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000008592 від 29.04.2016р., яким встановлено строк оплати до 29.04.2016р. (передоплата);

15) № 8934 від 29.04.2016р. на суму 236 146,56 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000008591 від 29.04.2016р., яким встановлено строк оплати до 01.11.2016р.;

16) № 9524 від 06.05.2016р. на суму 56 162,16 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000008592 від 29.04.2016р., яким встановлено строк оплати до 29.04.2016р. (передоплата);

17) № 9526 від 06.05.2016р. на суму 243 369,36 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000008591 від 29.04.2016р., яким встановлено строк оплати до 01.11.2016р.;

18) № 12889 від 03.06.2016р. на суму 398 452,80 грн. згідно додатку до договору № 1/СА000012068 від 03.06.2016р., яким встановлено строк оплати до 01.11.2016р.

Всього було поставлено товару на загальну суму 9 068 015,88 грн..

СФГ «Доля» оплатило отриманий товар частково на суму 1 941 469,8 грн. відповідно до видаткових накладних:

- 17.02.2016 р. сплатив 724866,00 грн.;

- 01.03.2016р. 450 838,08 грн.;

- 08.04.2016р. 99 975,24 грн. та 78 079,68 грн.;

- 12.04.2016р. 262 512,00 грн.;

- 29.04.2016р. 115 198,80 грн.;

- 21.09.2016р. 39 374,30 грн.;

- 01.12.2016р. 150 000 грн.;

- 09.12.2016р. 60 000 грн. (а.с.70-79).

та здійснило часткове повернення товару продавцю на суму 398 452.80 грн..

Внаслідок неналежного виконання СФГ «Доля» взятих на себе зобов'язань, щодо оплати отриманого товару у строки визначені умовами договору, у нього виникла заборгованість перед TOB "Спектр-Агро" в сумі 6 728 093,28 (шість мільйонів сімсот двадцять вісім тисяч девяносто три) гривні 28 копійок.

У звязку із порушенням СФГ "Доля", зобовязань згідно договору поставки № 9/16-Ж від 17.02.2016 року, щодо оплати вартості отриманого товару, 29 березня 2017 року, господарським судом Полтавської області по справі №917/158/17, винесено рішення, відповідно до якого підлягає стягненню із ОСОБА_3 (фермерського) господарства "Доля" (вул. Карла Маркса 5, с. Бобрівник, Зіньківського району, Полтавської області, 38115, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", вул. Промислова, 20, м. Обухів. Київська обл. 08702; ) 6 728 093 грн. 28 коп. основного боргу, 6 892 грн. 26 коп. відсотків зa користування товарним кредитом, 473 489 грн. 68 коп. пені, 473 856 грн. 33 коп. 28 % річних, 1 387 618 грн. 66 коп. штрафу, 182 218 грн. 96 коп. індексу інфляції, 138 782 грн., 54 коп. та судового збору.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при- триманням, завдатком.

Згідно зі статтею 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється в письмовій формі.

17 лютого 2016 року, між ТОВ "Спектр-Агро" (кредитор) та СФГ «Доля» (боржник) та ОСОБА_2 (поручитель), укладено договір поруки №11/9/16-Ж, з п 1.1. якого вбачається, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником всіх грошових зобов'язань за договором, передбаченим п. 2 цього договору.

Згідно п. 1.2. договору у випадку порушення боржником обовязку за основним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники.

Згідно п, 2.1. договору під основним договором в цьому договорі розуміється договір поставки № 9/16-Ж від 17 лютого 2016 року, укладений між кредитором та боржником.

Поручитель несе відповідальність за сплату боржником процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки (штрафу, пені) - п. 3.2м договору.

Як вбачається із п.п. 5.1., 5.2. договору поруки у випадку порушення договору сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України. Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання тобто виконання з порушенням умов визначених змістом нього договору.

Поручитель зобов'язаний у разі порушення боржником обовязку за основним договором самостійно викопати зазначений обов'язок боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора в строк 3-х банківських днів, шляхом оплати грошових коштів на розрахунковий рахунок кредитора (п. 4.1, договору),

Згідно п. 6.1, договору поруки цей договір набуває чинності з дати його укладення і діє до моменту припинення поруки. Порука припиняється через 5 років з дати укладення даного договору.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно положень ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення в якому, одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст, 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст, 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п, 7.2, договору поставки, у випадках порушення умов даного Договору, ПОСТАЧАЛЬНИК має право притягти ПОКУПЦЯ до відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті за Договором. За порушення даних умов Договору покупець:

A) сплачує за кожен день прострочення на користь ПОСТАЧАЛЬНИКА пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день такого прострочення;

Б) сплачує штраф в розмірі 20 % від несплачеиої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов'язання;

B) сплачує на користь ПОСТАЧАЛЬНИКА 28 відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч, 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також гри проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись ст. 259 ЦК України сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності по всім зобовязанням (сплаті заборгованості, пені, штрафу, відсотків та індексу інфляції), що виникли на підставі цього договору до 3 років. Сторони домовилися, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобовязань припиняється через три роки від дня, коли зобовязання мало бути виконано ч.6 ст. 232 ГК України - п.7.3. договору.

Як зазначалося вище, підпунктом В п. 7.2. договору сторони погодили інший розмір процентів з простроченої суми, а саме 28 % річних, пені та індексу інфляції, здійснюється за період із 01.11.2016 року по 20.04.2017 року із врахуванням оплат, які були проведені боржником та із врахуванням суми повернутого товару.

Сума нарахованих 28 % річних становить 877 410 (вісімсот сімдесят сім тисяч чотириста десять) гривень 89 коп..

Сума нарахованої пені становить 874 294 (вісімсот сімдесят чотири тисячі двісті дев"яносто чотири) гривні 40 коп..

Сума нарахованого індексу інфляції 453 522 (чотириста п"ятдесят три тисячі п"ятсот двадцять дві) гривні 02 коп..

Сума нарахованого штрафу 1 387 618 (один мільйон триста вісімдесят сім тисяч шістсот вісімнадцять) гривень 66 коп..

П. 1 ст. 694 Цивільного кодексу України зазначено, що за договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обовязок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

В силу статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Якщо покупець прострочив оплату за товар, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Відповідно до норм ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийнятатя або прийняття товарорознорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 2.6. договору поставки передбачено, що за користування товарним кредитом, покупець сплачує на користь постачальника відсотки, розмір яких передбачений додатком до договору.

З додатків до договору, вбачається, що річна ставка відсотків становить 1,00.

Відповідно до пункту 2.7. договору строк користування кредитом починається з дня, передбаченого додатком до договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання товару покупцем, та закінчується в день повного розрахунку покупцем за поставлений товар.

Відсотки за користування товарним кредитом, нараховуються постачальником відповідно до п.2.6. договору. Щомісячні з 01 вересня поточного року, або в день повного розрахунку, якщо такий настав раніше, постачальник складає акт надання (приймания- передачі) послуг товарного кредитування. Акт про надання послуг товарного кредитування надсилається постачальником на адрес) покупця, що вказана в тексті цього договору. Покупець зобов'язується підписати акт та повернути його протягом 1 дня з дати отримання. У разі якщо підписаний акт не повертається постачальнику, акт вважається схваленим та підписаним покупцем. Сплата нарахованих відсотків відбувається одночасно з оплатою вартості (ціни) товару і зараховуваться постачальником відповідно до вимог п. 2.9 (п.2.11. договору).

Між сторонами було укладено акт надання послуг №18346 від 05.09.2016 р на суму 39 374,30 грн.

Вказану суму коштів боржником оплачено 21.09.2016 р..

Також на адресу боржника постачальником 24.01.2017 р., було надіслано акти надання послуг на загальну суму 27 649.52 грн., з яких:

- №20276 від 03.10.2016р. на суму 6 843,05 грн.

-№ 21683 від 02.11.2016р. на суму 7 071,16 грн.

-№ 22592 від 05.12.2016 р. на суму 6 843,05 грн.

-№ 42 від 04.01.2017р. на суму 6 892,26 грн..

Доказом такого надіслання є опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек.

У свою чергу СФГ «Доля» не підписало та не повернуло підписані примірники зазначених актів.

Такі дії у розумінні п. 2.11. договору поставки є такими, що свідчать про схвалення зі сторони боржника актів надання послуг на загальну суму 27 649,52 грн..

Тобто, на сьогоднішній день, сума нарахованих відсотків за користування товарним кредитом становить 27 649 (двадцять сім тисяч шістсот сорок девять) гривень 52 копійки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. ст. 692, 693 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями. 525, 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Керуючись ст. 259 ЦК України сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності по всім зобовязанням (сплаті заборгованості, пені, штрафу, відсотків та індексу інфляції), що виникли на підставі цього договору до 3 років. Сторони домовилися, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобовязань припиняються через 3 роки від дня, коли зобовязання мало бути виконано ч.6 ст. 232 ГК України ( п. 7.3. договору).

П. 1 ст. 694 Цивільного кодексу України зазначено, що за договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

В силу статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Відповідно до норм ст.692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 2.6. договору передбачено, що за користування товарним кредитом, покупець сплачує на користь постачальника відсотки, розмір яких передбачений додатком до договору.

З додатків до договору, вбачається, шо річна ставка відсотків становить 1,00.

Відповідно до пункту 2.7. договору строк користування кредитом починається з дня, передбаченого додатком до договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання товару покупцем, та закінчується в день повного розрахунку покупцем за поставлений товар.

Відсотки за користування товарним кредитом, нараховуються постачальником відповідно до п.2.6. договору. Щомісячно з 01 вересня поточного року, або в день повного розрахунку, якщо такий настав раніше, постачальник складає акт надання (приймання-передачі) послуг товарного кредитування. Акт про надання послуг товарного кредитування надсилається постачальником на адрес) покупця, що вказана в тексті цього договору. Покупець зобов'язується підписати акт та повернути його протягом 1 дня з дати отримання. У разі якщо підписаний акт не повертається постачальнику, акт вважається схваленим та підписаним покупцем. Сплата нарахованих відсотків відбувається одночасно з оплатою вартості (ціни) товару і зараховується постачальником відповідно до вимог п. 2.9 (п.2.11. договору).

Між сторонами було укладено акт надання послуг №18346 від 05.09.2016 р на суму 39 374,30 грн.

Вказану суму коштів боржником оплачено 21.09.2016 р. Також на адресу боржника постачальником 24.01.2017 р., було надіслано акти надання послуг на загальну суму 27 649.52 грн., з яких:

-№20276 від 03.10.2016р. на суму 6 843,05 грн.

-№ 21683 від 02.11.2016р. на суму 7 071,16 грн.

-№ 22592 від 05.12.2016 р. на суму 6 843,05 грн.

-№ 42 від 04.01.2017р. на суму 6 892,26 грн.

Доказом такого надіслання є опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек.

У свою чергу СФГ "Доля" не підписало та не повернуло підписані примірники зазначених актів.

Такі дії у розумінні п. 2.11. договору поставки є такими, що свідчать про схвалення актів надання послуг на загальну суму 27 649.52 грн..

Тобто, на сьогоднішній день, сума нарахованих відсотків за користування товарним кредитом становить 27 649 (двадцять сім тисяч шістсот сорок девять) гривень 52 копійки.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Вина особи, яка допустила порушення презупується, відсутність вини доводить особа, яка порушила зобовязання. (ст.614 ЦК України). Зобовязання виникають з підстав встановлених ст.11 ЦК України. (ст.509 ЦК України). Пунктом 3) ч.2 цієї статті встановлено підставу виникнення цивільних прав та обовязків завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_4 Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини дії суб'єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання - пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

За таких обставин є всі підстави задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Спектр-Агро" до ОСОБА_2, третя особа Селянське (фермерське) господарство "Доля" про стягнення заборгованості та нарахованих сум: 28% річних, пені, штрафу, індексу інфляції і відсотків за користування.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На основі викладеного та керуючись ст. ст. 1,2,4,7, 8,12,13,19, 30, 228-229, 258, 263-268, 354, 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ( ТОВ) "Спектр-Агро" до ОСОБА_2, третя особа Селянське (фермерське) господарство "Доля" про стягнення заборгованості та нарахованих сум: 28% річних, пені, штрафу, індексу інфляції і відсотків за користування кредитом задовольнити.

Стягти із ОСОБА_2, код РНОКПП НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня назва Червоноармійська) як поручителя ОСОБА_3 (фермерського) господарства "Доля" (вул. Карла Маркса, 5, с. Бобрівник, Зіньківський р-н, Полтавська обл., 38115, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", вул. Промислова, 20, м. Обухів, Київська обл., 08702; ) 6 728 093 (шість мільйонів сто двадцять вісім тисяч дев"яносто три) гривні 28 коп. основного боргу, 27 649 (двадцять сім тисяч шістсот сорок дев"ять) гривень 52 коп. відсотків за користування товарним кредитом, 874 294 (вісімсот сімдесят чотири тисячі двісті дев"яносто чотири) гривні 40 коп. пені, 877 410 (вісімсот сімдесят сім тисяч чотириста десять) гривень 89 коп. 28 % річних, 1 387 618 (один мільйон триста вісімдесят сім тисяч шістсот вісімнадцять) гривень 66 коп. штрафу, 453 522 (чотириста п"ятдесят три тисячі п"ятсот двадцять дві) гривні 02 коп. індексу інфляції, та 155 230 (сто п"ятдесят п"ять тисяч двісті тридцять) гривень 00 коп. судового збору, а всього 10 503 818 (десять мільйонів п"ятсот три тисячі вісімсот вісімнадцять) гривень 77 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Написано власноручно.

Повний текст рішення виготовлено: 31.10.2018 року.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_5

секретар : Л.Г.Стрілець