Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючої судді ПИСАНЕЦЬ Н.В.

при секретарі Метьолкіній Н.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу

В С Т А Н О В И В

02 липня 2018 року представник позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини.

16 серпня 2012 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2203/27-А/318/04, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 233484,00 грн. на строк з 16 серпня 2012 року по 15 серпня 2019 року зі сплатою процентів, виходячи з 16,9% річних. За умовами договору, кредит надавався на придбання автомобіля марки Хюндай моделі іх 35, 2012 року випуску. Позивачем свої обовязки за кредитним договором були виконані у повному обсягу 16 серпня 2012 року. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 було укладено договір застави №2203/20, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 16.08.2012 року, зареєстровано у реєстрі за № 4707.

Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 26.04.2018 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 280233 грн. 10 коп., з яких: заборгованість за кредитом строкова - 69206 грн. 27 коп., заборгованість по кредиту прострочена 108580 грн. 77 коп., заборгованість за відсотками поточна - 2556 грн. 89 коп., заборгованість за відсотками прострочена 99889 грн. 17 коп., а також штраф за неналежне виконання умов договору застави щодо страхування предмету застави в загальному розмірі 71991,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та судовий збір у розмірі 5283 грн. 36 коп.

06 липня 2018 року у справі було постановлено ухвалу про відкриття загального позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_5, присутній у судовому засіданні, підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, оголосив клопотання, у якому просив суд не враховувати відзив відповідача, оскільки він є поданим із пропуском встановленого строку.

Відповідач ОСОБА_2, сповіщений належним чином про час та дату розгляду справи, до зали суду не зявився, подав відзив на позов, за змістом якого, він не визнав позовні вимоги Банку, просив суд відмовити у їх задоволенні, на підставі спливу строку позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_1, присутня у залі суду, позовні вимоги не визнала, просила суд, під час вирішення справи по суті, застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, який, на її думку, сплив у квітні 2018 року.

Враховуючи вимоги ст.178 ч.7,8 ЦПК України, щодо строку подачі відзиву та наслідків його порушення, а саме - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин - суд вирішує справу за наявними матеріалами. У даному випадку, ухвалою суду від 06.07.2018р. відповідачу було запропоновано надати відзив на

позовну заяву в строк до 05.09.2018р. Лише 26.09.2018р. до суду надійшов відзив ОСОБА_2, який мотивував його подачу отриманням із запізненням копії позовної заяви. Застосовуючи наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк, суд виходить із того, що під час підготовчого судового засідання, яке відбулось 05.09.2018р., відповідач ОСОБА_2 був присутній, позов не визнав, відзив на позов не подав, зазначивши про його подачу у наступному судовому засіданні, про подовження строку на його подачу, суд не просив.

Дослідивши позовну заяву, вивчивши долучені до неї докази та зміст відзиву ОСОБА_6, а також долучені ним письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 16 серпня 2012 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2203/27-А/318/04, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 233484,00 грн. на строк з 16 серпня 2012 року по 15 серпня 2019 року зі сплатою процентів, виходячи з 16,9% річних. За умовами договору, кредит надавався на придбання автомобіля марки Хюндай моделі іх 35, 2012 року випуску. Позивачем свої обовязки за кредитним договором були виконані у повному обсягу 16 серпня 2012 року. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 було укладено договір застави №2203/20, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 16.08.2012 року, зареєстровано у реєстрі за № 4707.

Звертаючись до суду із дійсним позовом, представник позивача мотивував свої вимоги тим, що відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 26.04.2018 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 280233 грн. 10 коп., з яких: заборгованість за кредитом строкова - 69206 грн. 27 коп., заборгованість по кредиту прострочена 108580 грн. 77 коп., заборгованість за відсотками поточна - 2556 грн. 89 коп., заборгованість за відсотками прострочена 99889 грн. 17 коп., а також штраф за неналежне виконання умов договору застави щодо страхування предмету застави в загальному розмірі 71991,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та судовий збір у розмірі 5283 грн. 36 коп. На підтвердження позовних вимог, представником позивача долучений розрахунок заборгованості за підписом директора Східної регіональної дирекції АБ «Укргазбанк», кредитний договір №2203/27-А/318/04 від 16.08.2012р. та договір застави №2203/20 від 16.08.2012р. (а.с.5-17).

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ст.ст. 610, 611 ЦК України у разі неналежного виконання зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Стаття 625 ЦК України передбачає обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується

повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, Відповідач як позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом; та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції.

Перевіривши надані позивачем розрахунки та взявши до уваги умови кредитного договору, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов такого кредитного договору в частині своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни.

Однак, враховуючи заяву представника відповідача, оголошену під час судового засідання, про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд не находить підстав для задоволення позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» у повному обсягу, виходячи з наступного.

Згідно наданого суду розрахунку заборгованості, останній внесок на рахунок позивача, відповідачем ОСОБА_2 був здійснений 10 березня 2015 року. Звертаючись до суду із позовом 02 липня 2018 року, позивачем було пропущено 3 річний строк позовної давності (а.с.6).

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

Згідно з приписами цієї статті особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність повязується із судовим захистом субєктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом, ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне субєктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобовязаної особи.

У зобовязальних відносинах (стаття 509 ЦК України) субєктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обовязку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обовязку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 509, 526,536,610 ЦК України, ст.ст. 13,81,263 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» за спливом строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 27 листопада 2018 року.

Суддя: Н.В.Писанець