Справа № 513/509/18
Провадження № 2/513/518/18
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Саратська селищна рада Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2018 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування належним їй житловим приміщенням, а саме: квартирою № 3 в будинку 61 по вулиці Крістіана Вернера в смт. Сарата Одеської області та примусово зняти його з реєстраційного обліку.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. 17 січня 2014 року на прохання родичів вона зареєструвала в належній їй квартирі відповідача ОСОБА_3, який мав знятися з реєстрації через 2 місяці. Однак, до теперішнього часу це не зробив. В квартирі він не проживає на протязі 4 років, комунальні платежі не сплачує. Факт його реєстрації створює цілий ряд незручностей, а саме: за нього сплачуються комунальні послуги, неможливо оформити субсидію та розпорядитись житлом на власний розсуд. В добровільному порядку вирішити спір неможливо, оскільки невідомо фактичне місце проживання відповідача.

Позивач та її представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити, надали згоду на заочний розгляд справи.

Відповідачу ОСОБА_4 судові повістки надсилались за адресою його останнього відомого місця проживання, але повертались з відміткою що він за вказаною адресою не проживає. Відповідно до ст. 130 ЦПК вважається, що він належним чином повідомлений про розгляд справи. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 35, 63, 61).

Згідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши позивачку та її представника, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивачка ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: Одеська область, Саратський район, смт. Сарата, вулиця Крістіана Вернера (Леніна)АДРЕСА_2, що підтверджується: розпорядженням органу приватизації від 16 червня 2005 року № 1057 (а.с.9), свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САВ № 543085, виданим Саратською селищною радою Одеської області (а.с.10), витягом про державну реєстрацію прав Саратського БТІ та РОН від 27 жовтня 2010 року серії ССТ № 915294 (11).

З копії домової книги за адресою: смт. Сарата, вул. Крістіана Вернера (Леніна), 61, кв. 3, вбачається, що відповідач ОСОБА_3 з 17 січня 2014 року зареєстрований в зазначеній квартирі (а.с. 12-14).

З довідки Саратської селищної ради Одеської області за № 953 від 10 травня 2018 року та акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного комісією Саратської селищної ради 17 травня 2018 року, ОСОБА_7 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не проживає з 2014 року (а.с. 15, 17).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона знає позивачку давно. ОСОБА_4 є чоловіком її внучки. Їй відомо, що він прописаний в квартирі позивачки, але не проживає вже майже 4 роки, живе десь в м. Одесі.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що часто буває у позивачки дома, відповідач зареєстрований, але не проживає більше чотирьох років в квартирі позивачки.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3, проте в даному житловому приміщенні не проживає з 2014 року, його особистих речей в квартирі немає, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, заперечень проти позову з належними та допустимими доказами, в тому числі щодо поважності причин не проживання у спірному житловому приміщенні, відповідач не подав.

Враховуючи те, що відповідач в квартирі АДРЕСА_1 не проживає на протязі чотирьох років, тобто більше року, але зареєстрована в ній і тим самим чинить перешкоди позивачці у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю, а саме створює перешкоди в отриманні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За таких обставин вимоги позивачки щодо примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.137 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 750 гривень (а.с. 18).

Згідно ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 гривень (а.с. 1).

Керуючимсь ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 2-13, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1, виданий Іллічівським МВ ГУ ДМС України в Одеській області 30 жовтня 2013 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 3, що знаходиться в будинку № 61 по вул. Крістіана Вернера (Леніна) в смт. Сарата Одеської області.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1, виданий Іллічівським МВ ГУ ДМС України в Одеській області 30 жовтня 2013 року, зареєстрованого за адресою: вул. ОСОБА_8 (Леніна)АДРЕСА_3, в смт.Сарата Одеської області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_3, виданий Саратським РВ УМВС України в Одеській області 23 квітня 2002 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків 153301509, проживаючої за адресою: вул. ОСОБА_8 (Леніна)АДРЕСА_3, в смт.Сарата Одеської області, судові витрати в загальному в розмірі 1454 (одна тисяча чотириста п'ятдесят чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Саратським районним судом за заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення, а відповідачем - протягом тридцяти з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І. Бучацька