н/п 2-о/490/183/2018 Справа № 490/7513/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

за участю секретаря судового засідання - Кваша С. О.,

редставника зацікавленої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - Центральний РВ м. Миколаєва УДМС України у Миколаївській області, про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України , -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2018 року ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_4, повноваження якого підтверджуються ордером серія МК № 84221 від 31.08.2018 року та Договором про надання правничої допомоги від 31.08.2018 року (а. с. 12-13) звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України, в якій зазначив, що народився в с. Зайчевське Вітовського району Миколаївської області, Україна - ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про народження. Починаючи з народження та по теперішній час заявник постійно проживає на території України. Заявник неодноразово звертався до Центрального РВ у м. Миколаєві УДМВС України в Миколаївській області щодо встановлення до належності громадянства України та отримання паспорту громадянина України. Останньою відповіддю від 22.08.2018 року заявнику повідомлено, що йому необхідно звернутися до суду з заявою про встановлення юридичного факту проживання в неповнолітньому віці на території України. Встановлення цього факту надасть можливість заявнику отримати паспорт громадянина України та отримати громадянство України станом на 1991 рік. Згідно довідки Комунального закладу "Чернігівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів" Запорізької обласної ради заявник навчався в ній з 01.09.1989 року по 14.03.1996 року, був відрахований у зв'язку з заявою матері про переведення до іншого навчального закладу. Свою вимогу мотивує посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" відповідно до якого громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України, п. 7, 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/ 201 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про громадянство України" та ст. ст. 4, 10, 16, 175, 293, 315 ЦПК України. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року.

Представник заявника ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримав, просив про її задоволення.

Представник заінтересованої особи - Центрального РВ м. Миколаєва УДМС України у Миколаївській області в судовому засіданні заперечував проти задволення заяви з підстав, викладених в письмових поясненнях. Посилалися на те, що станом на 1991 рік заявник був неповнолітньою особою, отже його місце проживання визначається місцем проживання його батьків. проте суду не надано достеменних доказів того, що його батьки проживали на території України станом на 1991 рік.

Вислухавши пояснення учасників процесу, враховуючи думку заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. народився в селищі Зайчівське Вітовського району Миколаївської області, про що 25.02.1986 року складено відповідний актовий запис №3, що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про народження (а. с. 4). Проживав там до 1987 року, після чого з батьками вибув в Запорізьку область, що підтверджується Довідкою Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 10.09.2018 року.

З довідки Комунального закладу "Чернігівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів Запорізької обласної ради " вих. №112/1 від 09.12.2016 року (а. с. 6) вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. в період з 01.09.1989 року по 14.03.1996 року навчався у цьому навчальному закладі , звідки відрахований за заявою матері. ( а. с. 6).

16.06.2018 року ОСОБА_3 Центральним РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області видана довідка (інд.2/1 вих.3423) про те що, проведеною перевіркою за заявою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.

З відповідей на звернення заявника Центрального РВ м. Миколаєва Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області вих. № 2/1- 3422 від 15.06.2018 року, вих. № 2/1-4686 від 22.08.2018 року вбачається, що заявнику відмовлено у видачі паспорту громадянина України у зв'язку з невстановленням належності до громадянства України та рекомендовано звернутися до суду. (а. с. 8, 10).

Відповідно до п. 1 ч. 1, 2 Закону України "Про громадянство" належність до громадянства України пов'язується з фактом постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року.

Відповідно до п. 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, для встановлення відповідно до п. 1 та 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" належності до громадянства України особа, яка за станом на 24.08.1991 року або на 13.11.1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом з батьками (одним із них) або іншими законними представниками подає,зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24.08.1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13.11.1991 року.

Відповідно до 315-319 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як факт народження заявника на території України, так і факт постійного проживання заявника в неповнолітньому віці на території України судом встановлено при оцінці в сукупності наданих заявником доказів - свідоцтва про народження та довідки Комунального закладу "Чернігівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів Запорізької обласної ради " вих. №112/1 від 09.12.2016 року. Встановлення даного факту має юридичне значення для встановлення належності заявника до громадянства України. Суд не вбачає обставин, які б свідчили про наявність спору про право.

Також суд враховує, що одним із принципів громадянства України, які втілені в Конституції України, у Декларації про державний суверенітет України, у Декларації прав національностей, в Законі України "Про національні меншини в Україні", в Законі України "Про громадянство України", є принцип запобігання виникненню випадків безгромадянства. Цей принцип спрямований на те, щоб особа, яка подала заяву про набуття українського громадянства або про вихід з нього, не втратила громадянства взагалі, тобто не стала апатридом - особою, права якої не захищає жодна держава.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити вимоги заявника про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України.

На підставі вищевикладеного ст. ст. 4, 10, 315-319 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 20 листопада 2018 року року.

Суддя Гуденко О.А.