Справа № 645/5993/18
Провадження № 2/645/2499/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Горпинич О.В.,

секретар судових засідань - Соколова Н.О.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Моторно-транспортного бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в загальному розмірі 8423,80 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 19.06.2018 року, ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом ГАЗ 3301-206 ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1, в районі будинку №171 по вул. Краснодарська в м. Харкові, та рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності в результаті чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, ув'язку з чим позивачу заподіяно матеріальних збитків. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.07.2018 року винним у скоєнні вищевказаного ДТП визнано ОСОБА_3 Позивачу спричинена матеріальна шкода у розмірі 8423,80 грн. Страхова компанія в своєму листі від 09.07.2018 року вказує, що йому буде сплачено лише 956,01 грн., з чим він не згоден, оскільки сума завданих збитків значно більше.

09 жовтня 2018 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України з Реєстру територіальної громади м. Харкова.

10 жовтня 2018 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та справу призначено в судове засідання.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що страховою компанією йому було відшкодовано 956,01 грн. Проте, ним були потрачені кошти на придбання капоту в розмірі 4500 грн., а також витрати по його заміні в сумі 2000 грн. В зв'язку із тим, що страховою компанією йому було відшкодовано частину завданих збитків, просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по сплаті судового збору, витрати на правничу допомогу та витрати на направлення листа відповідачу.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача МТСБУ в судове засідання не з'явився, надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що відповідно до вимог ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. В даному спорі, який розглядається, ані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ані Цивільним кодексом України по відшкодуванню шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не передбачено солідарних зобов'язань. Крім того, відповідальність відповідача ОСОБА_3 була застрахована у ПАТ «СК «АХА страхування» згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7451266. ПАТ «СК «АХА страхування» визнала дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 19.06.2018 року страховим випадком та прийняло рішення про виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 956,01 грн. Матеріальна шкода спричинена позивачу не була завдана невстановленим транспортним засобом, ані транспортним засобом, який вийшов з володіння ОСОБА_3 Також, ОСОБА_2 не довів належними та допустимими доказами той факт, що ПАТ «СК «АХА Страхування» є банкротом, або ліквідована та її коштів є недостатньо для виплати страхового відшкодування позивачу внаслідок ДТП, яка сталася 19.06.2018 року. В зв'язку з викладеним та керуючись ст. 41 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у МТСБУ відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування ОСОБА_2 Також, МТСБУ не має спільних прав та обов'язків з ОСОБА_3, в зв'язку із чим МТСБУ не є неналежним відповідачем по справі. Також просили відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки до матеріалів справи не додано належних доказів, які б дозволяли надати оцінку співмірності зазначеної загальної вартості наданих послуг, із часом витраченим адвокатом на виконання цих послуг.

Суд, вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19.06.2018 року о 18 год. 20 хвилин, ОСОБА_3, керуючи автомобілем ГАЗ 3301-206 ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1, в районі будинку № 171 по вул. Краснодарська в м. Харкові, та рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності в результаті чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Завдана матеріальна шкода. Даними діями ОСОБА_3 порушив п. 10.9 Правил Дорожнього руху України.

Як вбачається з матеріалів справи автомобіль Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_2, належить ОСОБА_2

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкові від 24 липня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень, вирішено питання щодо судових витрат.

Вказана постанова суду набрала законної сили.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Виходячи з положень ст. 82 ЦПК України, яка передбачає постанову суду у справі про адміністративне правопорушення як підставу звільнення від доказування, суд вважає встановленим, що шкоду майну позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 19 червня 2018 року завдано з вини відповідача ОСОБА_3.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Для настання цивільної відповідальності повинні існувати чотири підстави: 1) наявність шкоди; 2) протиправна дія заподіювача шкоди; 3) наявність причинного зв'язку між протиправною дією та шкодою; 4) вина заподіювача шкоди.

Відповідно до наданої копії поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/007451266, транспортний засіб відповідача ОСОБА_3 застрахований АТ «СК «АХА Страхування», франшиза 2000 грн., ліміт за шкоду життю та здоров'ю 200000,00 грн., ліміт за шкоду майну 100000,00 грн.. Станом на 19.06.2018 року поліс діючий.

Позивачу за рахунок коштів АТ «СК «АХА Страхування» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 956,01 грн..

Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 41 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу;

в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи;

г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону;

ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров'я згідно з чинним законодавством.

Таким чином, враховуючи, що АТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 956,01 грн., з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню різниця між оціненим розміром заподіяної шкоди та сплаченою сумою страхового відшкодування, тобто: 6500,00-956,01=5543,99 грн.

Що стосується витрат на правничу допомогу та направлення листа.

Так, відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов'язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов'язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов'язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

До суду позивачем надано квитанцію від 05.10.2018 року про сплату ним на надання юридичної допомоги суми в розмірі 1200 грн..

Проте, суду не наданий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом ОСОБА_4, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Необхідно зауважити, що ч. 6 ст. 137 ЦПК України передбачає, що обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також клопотання представника відповідача МТСБУ щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги, беручі до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову, враховуючи відсутність доказів щодо виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. обсягом наданих адвокатом послуг,підстав для їх стягнення суд не вбачає. Крім того, витрати на направлення листа відповідачу щодо добровільного погашення шкоди, не відносяться в розумінні ст. 141 ЦПК України до судових витрат.

Питання про стягнення судового збору, суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 , 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 5 543,99 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 гривень.

В решті вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_3, місце проживання (перебування): АДРЕСА_2

Відповідачі - Моторно-транспортного бюро України, , місце знаходження: м. Київ, б-р Русановський, 8; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, серія та номер паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків - не відомі, місце проживання (перебування): АДРЕСА_1.

Повний текст рішення складено 27 листопада 2018 року.

Суддя О.В. Горпинич