Провадження № 2/161/3201/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 (приймає участь в режимі відеоконференції)

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів на обґрунтування вказавши, що 02.04.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 (далі - Відповідач-1) укладено договір про іпотечний кредит № 27.3/000147/08-НВД (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого, ВАТ «Кредитпромбанк» надав Відповідач-1 грошові кошти в сумі 458 200 грн. на поліпшення житлових умов квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, із терміном погашення не пізніше 02.05.2029 року. В забезпечення виконання зобовязань Відповідач-1 за Кредитним договором, між банком та відповідачами було укладено Договір поруки № 27.3/000147/П01/08-НВД від 02.04.2008 року (далі Договір поруки), за умовами якого ОСОБА_4 (далі Відповідач-2) відповідає солідарно за зобовязаннями Відповідача-1 перед ВАТ «Кредитпромбанк» за Кредитним договором у тому ж обсязі що й останній. Крім того, 05.08.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та позивачем укладено договір відступлення права вимоги № 1661/08 за Кредитним договором, відповідно до умов якого Державна іпотечна установа набула прав вимоги за усіма вищевказаними Договорами. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.03.2018 року було задоволено позовні вимоги Державної іпотечної установи, судом вирішено стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за Кредитним договором в розмірі 434 978,24 грн., що складається з: основної суми боргу 407 438,14 грн., прострочених відсотків за користування кредитом 23 462,12 грн., пені за прострочення сплати кредитних коштів 2 059,08 грн., інфляційних витрат - 2 016,90 грн. На момент звернення до суду з даним позовом, вищевказане судове рішення не виконане, заборгованість за Кредитним договором не погашена, у звязку з чим у відповідачів утворилась заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами за період з 29.07.2015 року по 02.05.2018 року в сумі 134 885,47 грн., що нараховані на суму невиконаного основного зобовязання, а також пені за вищезазначений період у розмірі 94 934,37 грн. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 заборгованість за порушення умов Кредитного договору, що виникла за період з 29.07.2015 року по 02.05.2018 року та складає 229 819,84 грн., з яких: прострочені відсотки за користування кредитними коштами 134 885,47 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів 94 934,37 грн.,а також понесені ним судові витрати.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.11.2018 року було задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання, призначеного на 20.11.2018 року о 10:00 в режимі відеоконференції (а.с. 94).

Представник позивача, який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заявлені позовні вимог підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 пояснив, що з приводу дострокового стягнення коштів за Кредитним договором існує рішення, яке набрало законної сили, а тому на час звернення з таким позовом слід вважати, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Вказав, що аналогічної позиції притримується Велика палата Верховного суду України у своїй постанові від 04.07.2018 року по справі № 310/11534/13-ц. Просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 понесені ним судові витрати за надання юридичної допомоги в сумі 3000 грн.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується її власноруч написаною розпискою про ознайомлення з датою судового засідання (а.с. 80). Будь-яких заяв, клопотань від неї на адресу суду не надходило.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 02.04.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (Кредитор) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено договір про іпотечний кредит № 27.3/000147/08-НВД, за умовами якого, Кредитор зобовязався надати Позичальнику грошові кошти в сумі 458 200 грн. (Кредит), а Позичальник зобовязався прийняти належним чином використати та повернути вказані кредитні кошти, а також сплатити відсотки за користування Кредитом в розмірі 11.99% річних в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1. Кредитного договору). Кредит надається строком погашення не пізніше 02.05.2029 року на поліпшення житлових умов квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.2. Кредитного договору) (а.с. 10-24).

02.04.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (Кредитор) та ОСОБА_2 (Позичальник), ОСОБА_4 (Поручитель) укладено договір поруки № 27.3/000147/П01/08-НВД, відповідно до умов якого, Поручитель зобовязався відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання Боржником усіх його зобовязань за договором про іпотечний кредит № 27.3/000147/08-НВД від 02.04.2008 року та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення Договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому (п. 1.1. Договору поруки) (а.с. 25-29).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Крім того, як вбачається з Договору відступлення права вимоги № 1661/08 від 05.08.2008 року, укладеним між Державною іпотечною установою (Установа) та ВАТ «Кредитпромбанк» (Банк), Банк передає, а Установа приймає всі права вимоги, зокрема, за: договором про іпотечний кредит № 27.3/000147/08-НВД від 02.04.2008 року та договором поруки № 27.3/000147/П01/08-НВД від 02.04.2008 року (а.с. 30-37).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 кредитних зобовязань перед позивачем, у нього виникла заборгованість за Кредитним договором.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.03.2018 року у справі № 161/131/15-ц, позовні вимоги Державної іпотечної установи до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості було задоволено у повному обсязі, з відповідачів стягнуто солідарно в користь позивача заборгованість за договором про іпотечний кредит № 27.3/000147/08-НВД від 02.04.2008 року в розмірі 434976,24 грн., з яких: основна сума боргу 407438,14 коп., прострочені відсотки за користування кредитом 23462,12 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів 2059,08 грн., інфляційні втрати 2016,90 грн. станом на 29.07.2015 року. (а.с. 38-39). Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги позивача у даній справі про стягнення солідарно з відповідачів заборгованість за порушення умов Кредитного договору, що виникла за період з 29.07.2015 року по 02.05.2018 року та складається з прострочених відсотків за користування кредитними коштами та пені за прострочення сплати кредитних коштів, суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява Державної іпотечної установи до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, що виникла за період з 29.07.2015 року по 02.05.2018 року та складається з прострочених відсотків за користування кредитними коштами та пені за прострочення сплати кредитних коштів, не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору, покладаються на нього.

На підставі ст.ст. 257, 261, 264, 526, 1050, 1052 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Державної іпотечної установи до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).

Рішення у повному обсязі складене 23 листопада 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_5