Постанова

Іменем України

12 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 215/3858/16-ц

провадження № 61-31377св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - адвокат ОСОБА_5,

відповідач-1 - публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

представник відповідача-1 - Майтак Ігор Валерійович, Давиденко Андрій Олександрович, Шатунов Андрій Олександрович, Артеменко Світлана Миколаївна,

відповідач-2 - приватне акціонерне товариство «Євраз Суха Балка»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі судді Мельника Ю. П. від 19 січня 2017 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М. від 18 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») та приватного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» (далі - ПрАТ «Євраз Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ним отримано професійне захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах. Висновком МСЕК у 2013 році йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 20 %.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах шкідливих факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на його користь моральну шкоду у сумі 57 155 грн, з ПрАТ «Євраз Суха Балка» - моральну шкоду у розмірі 844 грн 65 коп., а також з обох відповідачів - витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 40 000 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 1900 грн, а всього - 41 800 грн. Стягнуто з ПрАТ «Євраз СухаБалка» на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 800 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 100 грн, а всього - 900 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час виконання позивачем трудових обов'язків ним отримано професійне захворювання та, виходячи з характеру захворювання, пов'язаного з обмеженням в пересуванні та фізичних навантаженнях, фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалості та тяжкості, дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди з ПАТ «Кривбасзалізрудком» у розмірі 40 000 грн та з ПрАТ «Євраз СухаБалка» у розмірі 800 грн у зв'язку з ушкодженням здоров'я на підставі статті 237-1 КЗпП України.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Кривбасзалізрудком» задоволено частково, рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року змінено, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_4, з 40 000 грн до 15 000 грн, правових витрат з 1 900 грн до 977 грн, а всього з 41 800 грн до 15 977 грн. В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про виникнення у ПАТ «Кривбасзалізрудком» обов'язку відшкодувати позивачу моральну шкоду у зв'язку з отриманим на виробництві професійним захворюванням, проте з огляду на обсяг заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, дійшов висновку про зменшення розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_4, з 40 000 грн до 15 000 грн.

У травні 2017 року ПАТ «Кривбасзалізрудком» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у позові до ПАТ «Кривбасзалізрудком» відмовити у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач працював у шкідливих умовах праці не лише в ПАТ «Кривбасзалізрудком», а й інших підприємствах, що ймовірно вплинуло на його стан здоров'я, що не було враховано судами. Також судами не взято до уваги відсутність вини відповідача в заподіянні шкоди позивачу. Крім того, суди стягуючи на користь позивача витрати на правову допомогу не звернули уваги на те, що позивач не надав належних доказів витрат на правничу допомогу.

З огляду на вказане рішення судів попередніх інстанцій оскаржуються тільки в частині вирішення позову до ПАТ «Кривбасзалізрудком», а тому перевіряється судом касаційної інстанції на предмет законності й обґрунтованості тільки в цій частині (стаття 400 ЦПК України).

Відзив до суду не надходив.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд установив, що ОСОБА_4 з 01 червня 1988 року по 22 липня 1988 року та з 31 липня 1989 року по 23 березня 1994 року працював на посадах підземного гірника та підземного гірничого майстра на шахті «Першотравнева-2» ВО «Кривбасруда», з 24 липня 2001 року по 20 грудня 2013 року - майстром гірничим на шахті «Гвардійська» ДП «Кривбасзалізрудком, правонаступником яких є ПАТ «Кривасзалізрудком», з 01 грудня 1997 року по 12. Березня 1998 року - підземним гірничим майстром на шахті імені Фрунзе АТ «Суха Балка».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 1998 року № 258 «Про спеціальний режим реструктуризації гірничо-рудних підприємств Кривбасу, гірничо-хімічних підприємств Яворівського і Роздольського «Сірка» та Стебницького «Полімінерал» Львівської області», пункту 1 наказу Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 року № 263 Державне виробниче об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було перейменовано у Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат».

Згідно з пунктом 2 наказу Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 року № 263 правонаступником перейменованого Державного виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було призначене Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат».

Відповідно до пункту 1 наказу Міністерства промислової політики України «Про реорганізацію Криворізького державного залізорудного комбінату» від 12 липня 1999 року № 248 та пункту 1 наказу Державної акціонерної компанії «Укррудпром» від 31 грудня 1999 року № 347 Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» шляхом реорганізації було перетворено у Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» Державної акціонерної компанії «Укррудпром».

Згідно з пунктом 3 наказу Державної акціонерної компанії «Укррудпром» від 31 грудня 1999 року № 347 Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» є правонаступником реорганізованого Державного підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат».

Відповідно до спільного наказу Державного комітету промислової політики України та Фонду державного майна України від 19 лютого 2001 року № 66/245 «Про реорганізацію Дочірнього підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат» та пункту 1 наказу Державної акціонерної компанії «Укррудпром» від 30 липня 2001 року № 290 Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» Державної акціонерної компанії «Укррудпром» шляхом реорганізації було перетворено у відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком».

Отже суди дійшли обґрунтованого висновку, що правонаступником усіх прав та обов'язків Державного виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (у структурних підрозділах якого працював позивач) є ПАТ «Кривбасзалізрудком».

Працюючи протягом тривалого часу (17 років) в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, позивач отримав професійне захворювання з відповідним діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.). Легенева недостатність другого ст.

Висновком МСЕК від 11 листопада 2013 року позивачу первинно встановлено 20 % втрати професійної працездатності, який при наступному переогляді у листопаді 2014 року залишено незмінним.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 17 вересня 2013 року, причиною професійного захворювання позивача є тривалий стаж роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу (аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м?: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду у пилу від 10% до 70% - 5,6 при гранично допустимій до 2,0).

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 153 КЗпП України та статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Тобто, роботодавець, в тому числі й ПАТ «Кривбасзалізрудком», допустив перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, що є порушенням статті 153 КЗпП України та статті 13 Закону України «Про охорону праці».

З огляду на вказане колегія суддів касаційного суду погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло, у тому числі, з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Доводи заявника в касаційній скарзі про те, що суди, стягуючи на користь позивача витрати на правничу допомогу, не звернули уваги на те, що вони не доведені належними та допустими доказами, є безпідставними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду в оскаржуваній частині щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині без змін.

Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 21 липня 2017 року було зупинено виконання рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання рішення апеляційного суду підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року в частині вирішення позову ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без змін.

Поновити дію рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:В. М. Коротун
В. П. Курило