Ухвала

16 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 580/789/17

провадження № 61-46976ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 05 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 09 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будьмо разом», ОСОБА_2, голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ТОВ «Будьмо разом», ОСОБА_2, голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області ОСОБА_3, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ТОВ «Будьмо разом» опублікувало в газеті «Будьмо разом» НОМЕР_1 статтю «ІНФОРМАЦІЯ_1». Про дану статтю він довідався 25 травня 2016 року від мешканців села Будилка, які впізнали його в статті у виразах «один дуже серйозний місцевий житель».

13 лютого 2017 року він звернувся із заявою № 95 до редакції газети, в якій просив опублікувати спростування відомостей, опублікованих в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», оскільки у відповідачів не має доказів того, що зазначені відомості відповідають дійсності, ганьблять його честь, гідність і ділову репутацію та не перевірялись автором статті і редактором. Проте, відповідач листом від 22 лютого 2017 року відмовив у задоволенні його вимог.

Вважав, що відомості викладені у статті не відповідають дійсності, порушують його особисті немайнові права, завдають шкоди особистим немайновим благам, ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію.

Просив визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять його честь, гідність і ділову репутацію відомості викладені і розповсюджені відповідачем в газеті «Будьмо разом» НОМЕР_1 від 19 травня 2016 року у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме: «…закидає різні владні інстанції розмаїтими скаргами, заявами, зверненнями та судовими позовами стосовно роботи сільського голови, сільрадських спеціалістів та роботи сільської ради в цілому, вишукуючи в різних законах слабенькі пунктики»; зобов'язати ТОВ «Будьмо разом» спростувати недостовірні відомості поширені в газеті «Будьмо разом» НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1»; зобов'язати ТОВ «Будьмо разом» надати йому відповідь на статтю «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 05 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Сумської області від 09 жовтня 2018 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

07 листопада 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 05 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 09 жовтня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому суд враховує предмет позову, а саме: визнання недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність і ділову репутацію заявника відомості викладені і розповсюджені відповідачем в газеті «Будьмо разом» НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», зокрема «…закидає різні владні інстанції розмаїтими скаргами, заявами, зверненнями та судовими позовами стосовно роботи сільського голови, сільрадських спеціалістів та роботи сільської ради в цілому, вишукуючи в різних законах слабенькі пунктики»; зобов'язання ТОВ «Будьмо разом» спростувати недостовірні відомості поширені в газеті «Будьмо разом» НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» та надання заявнику відповіді на статтю «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Також суд враховує характер правовідносин, у яких виник спір та рівень складності даної справи.

Крім того, Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема значення справи для формування єдиної правозастосовчої практики чи інші, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 05 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 09 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будьмо разом», ОСОБА_2, голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак