Справа № 161/5720/18
Провадження № 2/161/2095/18

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 рокуЛуцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником 5/6 частки квартири АДРЕСА_1. Вказує, що її син, відповідач по справі ОСОБА_5, є власником 1/6 частки вказаної квартири на підставі права на спадщину за законом після смерті батька, виданого Другою Луцькою державною нотаріальною конторою 16.02.2016 року.

Спірна квартира на даний час перебуває у спільній частковій власності з відповідачем.

Згідно технічного паспорту квартира АДРЕСА_2 складається з трьох кімнат житловою площею 38, 9 кв. м., у тому числі 1-а кімната 17,1 кв. м., 2-а кімната 9,2 кв. м., 3-я кімната 12,6 кв. .м, кухні 9,6 кв. м., вбиральні 0,9 кв. м., ванної кімнати 2,4 кв. м., коридорів площею 6,2 і 3,5 кв.м та лоджій площею 2,6 і 1, 4 кв. м. Загальною площа квартири 65, 5 кв. м.

Позивач вказує, що з відповідачем не може знайти домовленості у користуванні квартирою, тому змушена звернутися до суду з вимогою встановлення порядку користування квартирою.

На підставі наведеного просить суд виділити їй у користування житлові кімнати №3 площею 17,1 кв.м. та №8 площею 12,6 кв. м. із лоджією №9 площею 2,6 кв.м., відповідно плану квартири з технічного паспорту; виділити у користування ОСОБА_5 житлову кімнату №4 площею 9,2 кв. м. відповідно плану квартири з технічного паспорту; допоміжні приміщення коридори площею 6,2 та 3,5 кв.м позначені на плані №1 та №5, туалет 0,9 кв.м. на плані №7, ванну 2,4 кв.м. на плані №6, кухню 9,6 кв.м. на плані №2, лоджію 14,4 кв.м на плані №10 залишити у спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позову. Суду пояснила, що її довіритель з позивачем майже шість років користуються кожен своєю кімнатою для відпочинку та сну, решту приміщень та кімнат використовують спільно. Жодних конфліктних ситуацій з приводу користування спірною кімнатою не виникало. Вказує, що у квартирі проживає шестирічна дитина, внучка позивача, тому було відразу погоджено з позивачем, що зал та решту кімнат будуть використовувати спільно, тобто між сторонами відразу було досягнуто домовленості щодо порядку користування квартирою, тому передумови для судового встановлення порядку користування квартирою відсутні. Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши та оцінивши представлені докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_4 є власником 5/6 частки квартири АДРЕСА_2, на підставі свідоцтва про право власності від 17.07.2014 року(а.с. 9), свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 10), видане Другою луцькою державною нотаріальною конторою 17.07.2014 року. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було здійснено 17.07.2014 року (а.с. 5).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 є власником 1/6 частки квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Луцькою державною нотаріальною конторою 16.02.2016 року. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було здійснено 19.02.2016 року (а.с. 5)

Таким чином, спірна квартира перебуває у спільній частковій власності.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані та проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14)

Відповідно до технічного паспорту квартира АДРЕСА_2 складається з трьох кімнат житловою площею 38,9 кв.м., у тому числі 1- кімната 17,1 кв.м., 2-а кімната 9,2 кв.м., 3-я кімната 12,6 кв.м., кухні площею 9,6 кв.м., вбиральні 0,9 кв.м., ванної кімнати 2,4 кв.м., коридору площею 6,2, 3,5 кв.м., лоджією 2,6, 1,4 кв.м., загальна площа квартира 65, 5 кв.м. (а.с. 17)

Відповідно до положень ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 355 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, кожен співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі неможливості виділу в натурі кожен співвласник має право на визначення порядку користування спільним майном.

Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» розяснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» в п. 6 роз'яснив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК).

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, врахувавши ту обставину, що поділ квартири АДРЕСА_3 на ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами є неможливим, позивач звернулася в суд з вимогою про встановлення порядку користування квартирою, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 82, 141, 263, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виділити ОСОБА_4 у користування:

житлові кімнати №3 площею 17,1 кв.м. та №8 площею 12,6 кв. м. із лоджією №9 площею 2,6 кв.м., відповідно плану квартири з технічного паспорту;

виділити ОСОБА_5 у користування

житлову кімнату №4 площею 9,2 кв. м. відповідно плану квартири з технічного паспорту;

допоміжні приміщення коридори площею 6,2 та 3,5 кв.м позначені на плані №1 та №5, туалет 0,9 кв.м. на плані №7, ванну 2,4 кв.м. на плані №6, кухню 9,6 кв.м. на плані №2, лоджію 1,4 кв.м на плані №10 залишити у спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.09.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_6