Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1743/18

номер провадження 2-о/695/66/18

23 листопада 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю

секретаря Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золотоноша цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2 про про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Вимоги вказаної заяви мотивовані тим, що 14.01.2003 року помер дід заявника ОСОБА_3, а 28.10.2017 року померла баба заявника ОСОБА_4, які є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Вказана кватира належала померлим ОСОБА_3 та членам його сімї ОСОБА_4, а також заявнику ОСОБА_1 і зацікавленій особі ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право власності на житло від 08.04.1998 року. Разом з тим, у вказаному свідоцтві імя заявника зазначено як ОСОБА_5, хоча згідно із свідоцтвом про народження та паспорта громадянина України її імя зазначено як ОСОБА_1.

Вказана обставина заважає заявнику та зацікавленій особі належним чином скористатися своїм майном, адже для прийняття та оформлення спадщини та визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру необхідно встановити співвласників такого майна, а у відповідному правовстановлюючому документі зроблений невірний запис імені заявника.

За таких обставин, для оформлення спадщини та встановлення часток у спільній сумісній власності співвласників майна заявнику необхідно встановити факт належності їй вказаного правовстановлюючого документа, а тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки іншим чином не може довести належність їй вказаного правовстановлюючого документа.

У судове засідання заявник не зявилась, направивши до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутністю, на задоволенні вказаної заяви наполягала у повному обсязі.

Зацікавлена особа в судове засідання не зявилась, однак звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги ОСОБА_1 підтримала повністю.

Суд, вивчивши з матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Так в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1998 року, виданого на підставі розпорядження від 08.04.21998 року № 6 органом приватизації Золотоніської міської ради, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, належить на праві власності спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сімї ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-СР №213290 від 14.01.2003 року та свідоцтва про смерть серії І-СР № 314537 від 28.10.2017 року ОСОБА_3 помер 14.01.2003 року, а ОСОБА_4 померла 28.10.2017 року.

Згідно із свідоцтвом про народження (серії ІІІ-СР №387721 від 11.12.1992 року) ОСОБА_6 народилась 19.11.1992 року, а її матірю зазначена ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про шлюб (серії І-СР №126167 від 19.11.2015 року) ОСОБА_6 змінила своє прізвище на Троян внаслідок укладення шлюбу.

Суд бере до уваги, що у вказаних вище документах, а також згідно з даними паспорта громадянина України імя заявника зазначено саме як ОСОБА_6, в той час як у свідоцтві на право власності на житло від 08.04.1998 року імя заявника зазначено як ОСОБА_5.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Оскільки свідоцтво про право власності на майно вже було видано, а чинним законодавством не передбачається повторна видача такого свідоцтва, вбачається обмеження можливості заявника в оформленні належним чином свого права на майно та неможливість внесення відповідних виправлень до правовстановлюючого документу.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Таким чином факт належності вказаного вище свідоцтва про право власності на житло за ОСОБА_6 стверджується співпадіннями особистих даних зазначених у вказаних вище документах. Суд враховує, що у всіх вказаних вище документах співпадають прізвище, по-батькові, місяць і рік народження заявника, що в свою чергу дає суду підстави вважати, що вказані докази є належними та містять інформацію достатню для встановлення обставин, що обґрунтовують вимоги заявника.

Таким чином, судом достовірно встановлений факт допущення помилки в написанні імені заявника та факт належності Свідоцтва про право на житло від 08.04.1998 року ОСОБА_6, яка в подальшому змінила своє прізвище на Троян.

Суд дійшов висновку, що заявник звернулась із заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документа з метою належного оформлення своєї частки на право власності на квартиру. Встановлення даного факту не повязується з іншим вирішенням спору про право. Оскільки невідповідність в написанні імені заявника в правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявнику права на належне оформлення своєї власності, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

На підставі викладеного та керуючись ст.,ст. 76, 264 ,265, 293, 315, 319 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити факт, що свідоцтво на право власності на житло, видане 08 квітня 1998 року органом приватизації Золотоніської міської ради, в якому зазначається, що квартира, загальною площею 64.8 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сімї: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, належить заявнику - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя: Середа Л.В.