Справа № 257/1695/13-ц
Провадження № 2-в/185/103/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Зінченко А.С., за участю секретаря судових засідань - Кириленко Л.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі ЄУ № 257/1695/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2018 року заявник, ОСОБА_2, надіслала на адресу суду заяву про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі ЄУ № 257/1695/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яка фактично надійшла до суду 04 липня 2018 року.

09 липня 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області відкрито спрощене позовне провадження у справі про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі ЄУ № 257/1695/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, з повідомлення сторін по справі.

Учасники повідомлені належним чином в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 257/1695/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно до ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до статті 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників цивільного процесу з утраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з утраченого провадження.

Враховуючи категорію даної справи, суд на підставі п. 4 ч. 5 статті 12 ЦПК сприяє встановленню фактів та обставин, необхідних для відновлення втраченого судового провадження, у тому числі шляхом отримання інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Також суд при вирішенні даної заяви враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред'явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень наявне рішення Київського районного суду м. Донецька від 10 січня 2014 року у справі № 257/1695/13-ц, та ухвала Апеляційного суду Донецької області від 14 лютого 2014 року. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Донецька від 10 січня 2014 року у цивільній справі № 257/1695/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в задоволені позову відмовлено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 витрати за проведення судово - почеркознавчої експертизи у розмірі 2208 (дві тисячі двісті вісім) гривень 00 коп.. Згідно із ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 лютого 2014 року, скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилено, рішення Київського районного суду м. Донецька від 10 січня 2014 року у справі № 257/1695/13-ц залишено без змін.

На підставі зібраних і перевірених судом матеріалів, суд вважає за необхідне відновити частково втрачене судове провадження справи № 257/1695/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в частині судових рішень, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а саме рішення Київського районного суду м. Донецька від 10 січня 2014 року, та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 14 лютого 2014 року.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 488-495 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відновити втрачене судове провадження справи № 257/1695/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в частині:

- рішення Київського районного суду м. Донецька від 10 січня 2014 року у справі 257/1695/13-ц, згідно тексту якого:

«Справа № 2/257/933/13

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2014 року Київський районний суд м. Донецька в складі:

головуючого - судді Гурідової Н.М..,

при секретарі - Сидорової А.О.,

за участю представника позивача - Власенко А.А.

за участю відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те , що між сторонами було укладено договір № DOI0RX00580451 від 25.12.2006 року за яким відповідач отримала кредит у розмірі 2030,01 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2007 року. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором у неї станом на 30.01.2013 року склалась заборгованість за кредитним договором у розмірі 24956,30 грн. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № DOI0RX00580451 від 25.12.2006 року у сумі 24956,30 грн. з яких : 2030,05 грн. - заборгованість за кредитом, 9504,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 301,51 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 11456,07 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, штраф - 500 грн. та 1164,59 грн. та судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив задовольнити позовні вимоги з наведених у позові підстав.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що кредитний договір з позивачем не укладала, суму кредиту не отримувала, ніяких документів на отримання кредиту не підписувала, крім того вказувала, що в матеріалах справи мається копія її паспорту , який вона втратила, надала суду письмові заперечення (а.с.30) та наполягала на відмовленні у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши, матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.P&?ч;

Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься заява позичальника № DOI0RX00580451 від 25.12.2006 року, відповідно до умов якої позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2030,01 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2007 року. (а.с.4). Згідно видаткових накладних на підставі кредитного договору було придбано товар на 1845,00 гривень (а.с.52,53).

Відповідно до висновку експерта № 2931/02/2932/03 від 27.11.2013 року, судом встановлено, що усі рукописні записи в документах : в заяві позичальника № DOI0RX00580451 від 25.12.2006 року, копіях паспорту ОСОБА_2 , копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім'я ОСОБА_2, виконані не ОСОБА_2, а іншою особою (особами) з наслідуванням її справжнього підпису. (а.с.73-76);

Наведене беззаперечно спростовує твердження представника позивача про те, що саме відповідачем по справі був укладений кредитний договір № DOI0RX00580451 від 25.12.2006 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2030,01 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2007 року.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, а саме завдання позивачу відповідачем втрат майнового характеру, позивачем не надано доказів протиправності діяння чи без діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, зокрема письмові докази, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги про те, що саме між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № DOI0RX00580451 від 25.12.2006 року та інших обставин, які містять інформацію щодо предмета доказування та які мають значення для вирішення справи, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 64, 65, 66, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 витрати за проведення судово - почеркознавчої експертизи у розмірі 2208 (дві тисячі двісті вісім) гривень 00 коп..

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Київський районний суд м. Донецька протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:»;

- ухвали Апеляційного суду Донецької області від 14 лютого 2014 року у справі 257/1695/13-ц, згідно тексту якої:

«Єдиний унікальний номер 257/1695/13-ц Номер провадження 22-ц/775/1721/2014

Головуючий у 1 інстанції Гурідова Н.М.

Доповідач Корчиста О.І.

Категорія 27

У Х В А Л А

Іменем України

14 лютого 2014 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючої: Біляєвої О.М.

суддів: Хейло Я.В., Корчистої О.І.

при секретарі: Попченко В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Київського районного суду м. Донецька від 10 січня 2014 року по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У лютому 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка утворилась за кредитним договором №DOI0RX00580451, який було укладено між позивачем та відповідачем 25 грудня 2007 року.

Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 10 січня 2014 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «Приватбанк» посилається на порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обгрунування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково прийняв до уваги в якості належного доказу висновок судово-почеркознавчої експертизи, оскільки він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

В судове засідання апеляційного суду представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №DOI0RX00580451 від 25 грудня 2007 року суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано будь яких доказів на підтвердження позовних вимог, а саме, що між сторонами було укладено кредитний договір та сторони його виконували.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» є законним та обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно встановив, що між сторонами не виникли правовідносини з приводу кредитного договору №DOI0RX00580451 від 25 грудня 2007 року оскільки зі змісту наявних в матеріалах справи висновків судово-почеркознавчої експертизи №2931/02/2932/03 від 27 листопада 2013 року вбачається, що підписи від імені ОСОБА_1 в заяві позивальника №DOI0RX00580451 від 25 грудня 2007 року; на копіях 1, 2-3 аркушів паспорту громадянина України НОМЕР_1, виданого 13 червня 2002 року на ім'я ОСОБА_1; на копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 13 серпня 1999 року на ім'я ОСОБА_1 виконані не ОСОБА_1, а іншою особою (особами) з наслідуванням її справжнього підпису (а.с. 73-83).

Статтями 1054, 1055 ЦК України визначено письмову форму укладення кредитного договору, обов'язок позичальника (кредитодавцю) надати грошові кошти позичальнику (кредит) та обов'язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Довід апеляційної скарги про невідповідність висновків судово-почеркознавчої експертизи від 27 листопада 2013 року вимогам закону не знайшов свого підтвердження.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що апеляційним судом не встановлено неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Донецька від 10 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді».

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua

Суддя А. С. Зінченко