Справа №635/7185/18
Провадження № 2/635/3256/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Панас Н.Л.

при секретарі - Крилєвській І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у с.Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН 4, яка мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Козацька, 8, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІІН НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Козацька, 8, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІІН НОМЕР_2, який мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Козацька, 8, до Роганської селищної ради Харківського району Харківської області, юридична адреса: Харківська область, Харкіський район, смт.Рогань, вул.1-го Травня, 1, про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку розподілу майна подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності за кожним на 1/6 частину домоволодіння за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Козацька, 8, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, який помер 14 червня 2016 року. Крім того, позивач ОСОБА_1 також просила визнати за нею право власності на ? частину вказаного домоволодіння, яка належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування позову зазначили, що у період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а саме - в 1988 році, ними був знесений житловий будинок літер «А-1», площею 15,30 кв.м з надвірними будівлями, розташований по вул.Козацькій, 8 в смт.Рогань, Харківського району, Харківської області, який на праві власності належав ОСОБА_4 Замість нього подружжям спільно був збудований житловий будинок літер «Б-2», загальною площею 116,70 кв.м, житловою площею 45,00 кв.м, право власності на який зареєстровано не було. 14 червня 2016 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті позивачі дружина ОСОБА_1 та діти - ОСОБА_2, ОСОБА_3 не змогли оформити свої спадкові права на спірне домоволодіння через відсутність правовстановлюючих документів на нього.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2018 року було відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду підготовчому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, за участю його представника.

Позивач ОСОБА_1, яка також є представником позивача ОСОБА_3 за довіреністю, в судове засідання не зявилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій зазначила, що позов повністю підтримує та просила розглянути справу за її відсутності.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій зазначила, що позов повністю підтримує та просила розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача - Роганської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує та просить розглядати справу без його участі.

Відповідно до вимог ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення такого рішення проводиться в порядку, передбаченому ст.206 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З'ясувавши обставини справи, на які посилаються сторони, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі з 29 березня 1985 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ВЛ № 207841, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харкіської області 16 червня 2004 року /а.с.11/.

Подружжя разом з дітьми - ОСОБА_3, ОСОБА_5, мешкали в домоволодінні за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Козацька, 8, що підтверджується відомостями виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 12 грудня 2017 року /а.с.59/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №545305, виданим виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району 15 червня 2006 року, ОСОБА_4 помер 14 червня 2016 року /а.с.16/

Згідно з відомостями КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 07 травня 2018 року, станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок літер «А-1», житловою площею 15,30 кв.м з надвірними будівлями, розташований по вул.Козацькій №8 в смт.Рогань, Харківського району, Харківської області зареєстровано в цілому за ОСОБА_4. При цьому, згідно з матеріалами поточної інвентаризації, станом на 30 квітня 2018 року за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літер «Б-2», 1988 року побудови, загальною площею 116,70 кв.м, житловою площею 45, 00 кв.м, погріб «В», гараж «Д», навіси «Е», «Н», сараї «Ж», «О», тераса «З», літня кухня «И», літній душ «Л», вбиральня «М», альтанка «П», колонка «К», вигрібні ями «К1», «К2», огорожа 1-5.

Крім того, позивачем надана копія технічного паспорту станом на 30 квітня 2018 року на житловий будинок №8 розташований по вул.Козацькій в смт.Рогань, Харківського району Харківської області, загальною площею 116,70 кв. м, житловою площею 45 кв.м, який проінвентаризований на ім'я ОСОБА_4, який помер 14 червня 2016 року /а.с.26-33/ .

Згідно з вимогами ч.2 ст.331ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі- Закон), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час побудови спірного будинку, тобто у 1988 році, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі - Інструкція) і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56.

Відповідно до статті 1 розділу 1 цієї Інструкції, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводило бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як вбачається з матеріалів справи, на спірний будинок, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Козацька, 8, виготовлено технічний паспорт станом на 30 квітня 2018 року, в якому зазначено, що будинок має загальну площу 116,70 кв.м, житлову площу 45,00 кв.м, самочинне будівництво /переобладнання, реконструкція/ по вищевказаному обєкту нерухомого майна відсутні /а.с.26-33/.

Таким чином, судом встановлено, що під час перебування у шлюбі сторонами було набуто, в порядку забудови, житловий будинок №8, розташований по вул.Козацькій в смт.Рогань, Харківського району, Харківської області, загальною площею 116, 70 кв.м, житловою площею 45,00 кв.м.

Відповідно до ст.101 Цивільного кодексу Української СРСР (в редакції 1963 року), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, у подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві власності одному з них або є в їх спільній власності.

Згідно зі ст.22 КпШС України (який діяв на момент будівництва спірного будинку), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до п.п.9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності.

Відповідно до ст.328 ЦК України (в редакції 2004 року), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норма ст.392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За таких обставин надані позивачем докази в цій частині суд вважає належними, допустимими та такими що є підставою для встановлення факту належності на праві спільної сумісної власності подружжя позивачу ОСОБА_1 та спадкодавцю ОСОБА_4 спірного житлового будинку.

Враховуючи вищевикладене, суд визнає будинок №8, загальною площею 116,70 кв.м, житловою площею 45,00 кв.м, що розташований по вул.Козацькій в смт.Рогань, Харківського району, Харківської області спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в порядку забудови та визнає за позивачкою ОСОБА_1 право власності на ? частину вказаного домоволодіння в порядку розподілу спільного майна подружжя.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 545305, ОСОБА_4 помер 14 червня 2016 року /а.с.16/, після його смерті відкрилась спадщина, до якої, зокрема, увійшло домоволодіння №8 по вул.Козацькій в смт.Рогань, Харкіського району Харківської області.

Як встановлено в судовому засіданні, на день смерті ОСОБА_4 належала ? частина домоволодіння №8, розташованого по вул.Козацькій в смт.Рогань, Харківського району, Харківської області, який був визнаний судом спільною сумісною власністю поружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4, який помер 14 червня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ВЛ № 207841, виданим 16.06.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області /а.с.11/.

Позивач ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4, який помер 14 червня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії IV-ВЛ № 456353, виданим Роганською селищною радою Харківського району Харківської області 22.06.1989, та яка змінила своє дівоче прізвище на «Лукянова» при укладенні, 14.08.2009, шлюбу, який згодом був розірваний на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 23.02.2015, після чого змінила прізвище на «Кисельова», відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №341675, виданого виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області 17.02.2018 року /а.с.15, 21, 23-24, 25/.

Позивач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4, який помер 14 червня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії IІІ-ВЛ №478263, виданим Готвальдівським райвідділом РАГСу у Харківській області /а.с.64/.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_6 16 липня 2018 року, вбачається, що позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в рівних частках кожному після смерті ОСОБА_4 через відсутність документів про право власності на спадкове майно, яке підлягає державній реєстрації /а.с.8/.

Отже, позивачі, які є спадкоємцями першої черги за законом після померлого ОСОБА_4, які фактично прийняли спадщину після смерті останнього, оскільки мешкали разом з ним, у встановленому законом порядку звернулись до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину, проте через відсутність належного правовстановлюючого документа на спірне домоволодіння, їм було відмовлено.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування в Україні здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

На підставі ст.319 Цивільного Кодексу України право власності в Україні складається з права володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах.

На підставі ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст.16 Цивільного Кодексу України).

На підставі вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема з правочинів.

На підставі ст.16 Цивільного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до правопорушення і інше.

З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів про визнання за кожним права власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Козацька, 8, в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_8, тому задовольняє їх.

Судові витрати, відповідно до вимогст.141 ЦПК України, підлягають залишенню за позивачами.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН 4, яка мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Козацька, 8, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІІН НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Козацька, 8, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІІН НОМЕР_2, який мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Козацька, 8, до Роганської селищної ради Харківського району Харківської області, юридична адреса: Харківська область, Харкіський район, смт.Рогань, вул.1-го Травня, 1, про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку розподілу майна подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати будинок №8, загальною площею 116,70 кв.м, житловою площею 45,00 кв.м, що розташований по вул.Козацькій в смт.Рогань, Харківського району, Харківської області, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1, в порядку забудови.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН 4, яка мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Козацька, 8, в порядку забудови право власності на 1/2 частину будинку №8, загальною площею 116,70 кв.м, житловою площею 45,00 кв.м, що розташований по вул.Козацькій в смт.Рогань, Харківського району, Харківської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН 4, яка мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Козацька, 8, право власності на 1/6 частину будинку №8, загальною площею 116,70 кв.м, житловою площею 45,00 кв.м, що розташований по вул.Козацькій в смт.Рогань, Харківського району, Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_4, який помер 14 червня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІІН НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Козацька, 8, право власності на 1/6 частину будинку №8, загальною площею 116,70 кв.м, житловою площею 45,00 кв.м, що розташований по вул.Козацькій в смт.Рогань, Харківського району, Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, який помер 14 червня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІІН НОМЕР_2, який мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Козацька, 8, право власності на 1/6 частину будинку №8, загальною площею 116,70 кв.м, житловою площею 45,00 кв.м, що розташований по вул.Козацькій в смт.Рогань, Харківського району, Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, який помер 14 червня 2016 року.

Судові витрати залишити за позивачами.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Харківський районний суд Харківської області до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 21 листопада 2018 року.

Суддя Н.Л.Панас