Провадження № 2/537/1039/2018
Справа № 537/3789/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2018 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Мєняйлові О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №62 в будинку №29 по вулиці Маршала Говорова в місті Кременчуці Полтавської області.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належать квартира АДРЕСА_1. За вказаною адресою зареєстрована донька позивача, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 зазначає, що відповідач в зазначеній квартирі не проживає з січня 2014 року. Знятися з реєстрації в заначеному житловому приміщенні ОСОБА_2 не має можливості, оскільки остання постійно проживає в іншій країні. Реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі АДРЕСА_1 тягне за собою підвищений розмір нарахованих комунальних послуг, що створює позивачу матеріальні труднощі. Окрім того, реєстрація ОСОБА_2 в належному позивачу житлі створює перешкоди у користуванні та розпорядженні останнім. За викладених обставин позивач і вимушена звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлялись судом про дату, час та місце розгляду справи, однак представник позивача ОСОБА_3 завчасно надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без їх участі та зазначила, що сторона позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала в повному обсязі, зазначила, що не заперечує проти їх задоволення; просила суд розглянути справу без її участі.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належать квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі продажу, посвідченого 19 червня 2009 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрованого в реєстрі за номером 5016, а також витягом з Державного реєстру правочинів від 19 червня 2009 року; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за номером 23167914 від 01 липня 2009 року.

Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно довідки ТОВ «Місто для людей» від 20 серпня 2018 року, за адресою квартира АДРЕСА_1 зареєстрована: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Факт реєстрації відповідача за зазначеною адресою підтверджується також повідомленнями Крюківської районної адміністрації виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області за вих.№7359/01-27 від 11 жовтня 2018 року, №6020/01-27 від 01 листопада 2018 року.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 за адресою реєстрації не проживає.

Так, згідно акту про не проживання ТОВ «Місто для людей» б/н від 20 серпня 2018 року, підписаний громадянами ОСОБА_5, ОСОБА_6, та засвідчений заступником відділу по роботі з громадянами ТОВ «Місто для людей», ОСОБА_7, за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_2, не проживає з 2014 року по теперішній час.

Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У відповідності до частини 1 статті 386 власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем внаслідок наявності її реєстрації у помешканні, власником якого є позивач, створює перешкоди останній у користуванні житловим приміщенням, в зазначеному житловому приміщенні не проживає понад шість місяців.

Згідно із частиною 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі статтею 163 Житлового кодексу УРСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач, ОСОБА_2, зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2, власником якого є позивач. Однак, відповідач не проживає у зазначеному житловому приміщенні з 2014 року і по теперішній час.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки вона відсутня у вказаному житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт непроживання відповідача ОСОБА_2 в помешканні, власником якого є позивач, понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як власнику житла, в повній мірі користуватися належними їй правами в зазначеному житловому приміщенні, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, у звязку з чим вони підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 29, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного Кодексу України, статтями 163, 71 Житлового кодексу УРСР, суд , -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 39600, АДРЕСА_3) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: 39600, АДРЕСА_3) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №62 в будинку №29 по вулиці Маршала Говорова в місті Кременчуці Полтавської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Д.О. Зоріна