У Х В А Л А

26 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 200/11274/13-ц

провадження № 61-47015ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Актабанк» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Актабанк» до ОСОБА_1, третя особа - Приватне науково-виробниче підприємство «Барва», про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2013 року ПАТ «Актабанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 як поручителя заборгованість в сумі 125744,95 грн за договором овердрафту № 01-609/Тв, укладеного 9 червня 2011 року між банком та ПНВП «Барва».

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 9 червня 2011 року між ним та ПНВП «Барва» був укладений договір овердрафту № 01-609/Т, згідно умов якого ПНВП «Барва».

Того ж дня між ПАТ «Актабанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки до договору овердрафту.

У зв'язку з невиконанням ПНВП «Барва» умов договору овердрафту заборгованість ОСОБА_1 як поручителя за цим договором станом на 10 липня 2013 року становить 125 744, 95 грн.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року позов ПАТ «Актабанк» до ОСОБА_1 задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги банку суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 за договором поруки взяв на себе зобов'язання відповідати солідарно за борги ПНВП «Барва».

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2013 року з ПНВП «Барва» на користь банку стягнуто заборгованість за договором овердрафту від 09 червня 2011 року станом на 13 березня 2013 року в сумі 107815,03 грн, з яких: 96 277,71 грн - прострочена заборгованість за овердрафтом; 4 868,61 грн - прострочена заборгованість по процентам за користування овердрафтом; 4 619,51грн- прострочена заборгованість за процентами за користування простроченим овердрафтом; 219,42 грн - прострочена заборгованість за комісіями; 1 732,32 грн - пеня за порушення строків погашення овердрафту; 93,14 грн - пеня за порушення строків сплати процентів за користування овердрафтом; 4,55 грн - пеня за порушення строків сплати комісії.

Згідно з копією витягу з виконавчого провадження №39245510 з примусового виконання, в процесі виконання цього рішення господарського суду було реалізовано 4 заставних автомобіля боржника.

Кошти від реалізації арештованого майна боржника переможцями сплачено 8 вересня 2014 року в сумі 25642 грн, 11 вересня 2014 року в сумі 24684,80 грн, 12 вересня 2014 року в сумі 13893,75 грн, 15 вересня 2014 року в сумі 21850 грн, а всього 86070,95 грн. Кошти в розмірі 58153,75 грн на підставі розпорядження державного виконавця перераховано на рахунок ПАТ «Актабанк», які не були враховані банком при розрахунку заборгованості, яку він просив стягнути з поручителя.

На підставі наведених фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що ПАТ «Актабанк» не надало належних та допустимих доказів суми заборгованості за договором овердрафту, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 як поручителя.

У поданій до Верховного Суду касаційній скарзі ПАТ «Актабанк» просить суд скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з розміру сплаченого судового збору, змісту судових рішень у справі заявлено позовні вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 125744,95 грн, що становить менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справа є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню, не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Актабанк» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко