КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 2-67/12

Апеляційне провадження №22-ц/824/767/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Гордійчук Ж.В.

за участю:

представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України - Васіної І.О.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Рагімової А.Н.

за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва постановленої 13 вересня 2018 року в приміщенні суду під головуванням судді Підпалого В.В.,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з скаргою в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову винесеною старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Рагімовою А.Н. від 24 квітня 2014 року про стягнення виконавчого збору, винесеної в рамках виконавчого провадження №33253399.

В обґрунтування скарги заявник зазначав, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Державного департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходився виконавчий лист від 08 травня 2012 року №2-67/12, виданий Печерським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Омега банк».

24 квітня 2014 року старшим державним виконавцем Рагімовою А.Н. про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача винесена постанова про стягнення виконавчого збору.

08 вересня 2017 року винесено постанова про закінчення виконавчого провадження №33253390 у зв'язку із заявою стягувача від 23 серпня 2017 року про фактичне виконання рішення суду, а постанова про стягнення виконавчого збору від 24 квітня 2014 року ВП №33253399 направлена до Солом'янського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві для подальшого виконання.

При цьому вказував, що на підставі вказаної постанови 03 жовтня 2017 року Солом'янським РВ ДВС м. Києва відкрито виконавче провадження №54818034 про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_2

Посилаючись на те, що він повністю погасив заборгованість перед стягувачем у розмірі, визначеному рішенням суду, а також на те, що пропущені строки пред'явлення виконавчого листа, просив задовольнити скаргу.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року скаргу ОСОБА_2 на постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Рагімової А.Н. задоволено частково.

Постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. про стягнення виконавчого збору від 24 квітня 2014 року, винесеної в рамках виконавчого провадження № 33253399 - скасовано.

Не погоджуючись із судовим рішенням Департамент державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову ухвалу якою відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги скаржник посилався на те, що мало місце переривання строків пред'явлення до виконання виконавчого документа, оскільки оскаржувану постанову направлено до виконання до Солом'янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, за місцем реєстрації боржника та за підвідомчістю та з моменту відправлення 23 серпня 2017 року до моменту відкриття провадження 3 жовтня 2017 року минув 41 день.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Департамента державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній.

Скаржник ОСОБА_2 та його представник, а також стягувач у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомляли.

Як вбачається з матеріалів справи представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності від 25 жовтня 2017 року, при цьому в матеріалах справи відсутні докази, що вона скасовано в установленому законом порядку повідомлений про розгляд даної справи (а.с. 112).

З урахуванням викладеного та у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, що не з'явились.

Від скаржника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу Департамента державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

При цьому вказував, що державним виконавцем порушено строки винесення постанови про стягнення виконавчого збору, а також зауважує, що державним виконавцем не було вчинено заходів примусового виконання рішення та не здійснювались фактичного стягнення заборгованості у виконавчому провадженні, що в свою чергу позбавляє державного виконавця права на стягнення виконавчого збору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України знаходився виконавчий лист від 8 травня 2012 року № 2-67/12, виданий Печерським районним судом м. Києва щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Омега Банк».

24 квітня 2014 року старшим державним виконавцем Рагімовою А.Н. винесено постанову про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Омега Банк» про стягнення виконавчого збору в розмірі 3 210 441 грн 73 к.

8 червня 2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесена постанова про заміну стягувача в рамках виконавчого провадження № 33253399, а саме стягувача ПАТ «Омега Банк» замінили на ТОВ «Базальт-6».

8 червня 2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 33253390, у зв'язку із заявою стягувача від 23серпня 2017 року про фактичне виконання рішення суду, а постанова про стягнення виконавчого збору від 24 квітня 2014 року ВП №33253399 у відповідності п.4 розділу 1 Інструкції з організації з примусового виконання рішень, направлена до Солом'янського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві для подальшого виконання.

Судом встановлено, що 3 жовтня 2017 року постановою Солом'янського РВ ДВС м. Києва відкрито виконавче провадження №54818034 про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_2

Звертаючись у листопаді 2017 року з даною скаргою, заявник вказував, що 25 жовтня 2017 року його представнику стало відомо про те, що на підставі постанови державного виконавця Рагімової А.Н. від 24 квітня 2014 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 3 210 441 грн 73 к., 3 жовтня 2017 року Солом'янським РВ ДВС м. Києва відкрито виконавче провадження № 54818034. При цьому зазначав, що оскаржувана постанова, на підставі якої було відкрито виконавче провадження, датується 24 квітня 2014 року, в той час як вона була пред'явлена до виконання лише 3 жовтня 2017 року, тобто через 3, 5 роки після винесення та набрання законної сили, що суперечить ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» та зміни до ЦПК України, внесені відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, так і Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ, виконавче провадження визначається як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

14 березня 2018 року у своїй постанові Велика Палата Верховного суду у справі № 213/20212/16, зробила наступний висновок.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом.

Відповідно до статті 383 ЦПК України у редакції, що діяла на час звернення зі скаргою та розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, порушено їх права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), тобто не за рішенням, ухваленим судом, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, що передбачено як із частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII, так і частиною першою статті 181 КАС України в редакції, що діяла на час розгляду справи.

Зважаючи на викладене та те, що ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із даною скаргою у листопаді 2018 року, тобто на час чинності статтею 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII«Про виконавче провадження» то суд апеляційної інстанції вважає, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, згідно ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справ, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст..ст.255,257 цього кодексу.

Пункт 1 ч.1 ст.255 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також, у постанові від 13 червня 2018 року у справі №307/1451/15-ц Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що з набранням чинності статтею 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII«Про виконавче провадження» з 05 жовтня 2016 року така категорія справ підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Тому, ухвала Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у даній справі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України - задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року - скасувати, закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Рагімової А.Н.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: