УХВАЛА

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа №210/2104/16-ц

провадження № 61-7729св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В.А.,

суддів: Кузнєцова В.О., Олійник А.С. (суддя-доповідач), Ступак О.В., Усика Г.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 червня 2016 року у складі ЧайкінаО.В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року у складі колегії суддів: Ляховської І.Є., Барильської А.П., Михайлів Л.В.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - ФССНВ в м. Кривому Розі), в якому просив суд стягнути з відповідача на його корить 275 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював у період з 19 червня 1981 року по 07 березня 1997 року на ВО «Кривбасруда» ш.ім. «Артема-1» РУ ім. Кірова, з 31 березня 1997 року по 01 червня 2004 року в ш. «Родіна» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», та отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 29 вересня 2002 року йому первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності безстроково.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_3 ФССНВ в м. Кривому Розі моральну шкоду у розмірі 12 000 грн та судовий збір у сумі 551,20 грн. В іншій частині позову - відмовлено.

Суд першої інстанції на підстав статей 21, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про обов'язок відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з втратою ним професійної працездатності. Оскільки право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача 29 вересня 2002 року - дати встановлення висновком МСЕК втрати працездатності, то відшкодування моральної має відбуватись саме відповідачем. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

У серпні 2016 року, не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, ФССНВ в м. Кривому Розі звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просить рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року скасувати, ухвалити нове про відмову у позові.

19 вересня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за вказаною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2018 року вказану справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у складі п'яти суддів.

У касаційній скарзі відповідач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду скасовано для всіх застрахованих громадян, незалежно від дати встановлення втрати працездатності, але Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) та Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України) обов'язок відшкодовувати таку моральну шкоду покладено на власника або уповноважений орган. Позивач висновками відповідних медичних установ не довів факту завдання йому моральної шкоди. Позов подано до суду у 2016 році, тому право у позивача на відшкодування моральної шкоди могло виникнути лише у 2016 році за умови встановлення органами МСЕК факту завдання моральної шкоди. Відповідно до вимог статті 233 КЗпП України строк позовної давності у разі завдання працівникові моральної шкоди внаслідок небезпечних чи шкідливих умов праці, становить три місяці.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до частини восьмої статті 36 якого, відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП. Визначений судом розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, є необґрунтованим та значно завищеним, не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості.

Крім того, Відділення Фонду є суб'єктом владних повноважень, тобто органом державної влади, який здійснює владні управлінські функції, а справи, де відповідачем є суб'єкт владних повноважень, повинна вирішуватись судами адміністративної юрисдикції, тому відповідно до статті 205 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції) провадження у справі необхідно закрити.

Згідно із частиною шостою статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Враховуючи те, що ФССНВ в м. Кривому Розі оскаржив рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року з підстав, зокрема, порушення правил суб'єктної юрисдикції, вказану справу необхідно передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостою статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В.Ступак

Г.І. Усик