Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 565/65/17-ц

провадження № 61-21593св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - публічне акціонерного товариства «Сбербанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області, у складі судді Хилевич С. В., від 30 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (далі - ПАТ «Сбербанк») про визнання недійсними умов договору, що обмежують права споживача.

Заочним рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області, у складі судді Мануляка Ю. В., від 01 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 24 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без руху і надано п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліку, а саме: сплати судового збору.

Оскарженою ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року визнано неподаною і повернуто особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявником не було виконано у встановлений строк вимоги ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 24 лютого 2017 року щодо сплати судового збору, а тому апеляційна скарга підлягає визнанню неподаною та її необхідно повернути особі, яка її подала.

У квітні 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2017 року та направити справу до апеляційного суду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції безпідставно було залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року та в подальшому повернуто оскарженою ухвалою апеляційного суду, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2018 року справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Сбербанк» про визнання недійсними умов договору, що обмежують права споживача, призначено до судового розгляду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеними вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що звертаючись до суду із позовом до ПАТ «Сбербанк», ОСОБА_2 просила визнати недійсним пункт 6.16 підрозділу 6 «Відповідальність сторін» розділу 1 умов банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк», які є публічною пропозицією до договору 9143175, як такий що обмежує права споживача фінансових послуг і суперечить цілям договору, та зобов'язати відповідача привести публічну пропозицію умов у відповідність до законодавства України.

Заочним рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 24 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без руху і надано п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліку, а саме: сплати судового збору.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу ОСОБА_2 апеляційний суд виходив із того, що позивач не звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на заочне рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року, оскільки положення статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» на ці правовідносини не розповсюджуються, а Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону у новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не передбачено. Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, який регулює порядок сплати судового збору, а тому саме положення цього закону необхідно застосовувати.

Оскарженою ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року визнано неподаною і повернуто особі, яка її подала, оскільки позивач не сплатила судовий збір у розмірі, визначеному ухвалою апеляційного суду від 24 лютого 2017 року.

Однак, із таким висновком апеляційного суду погодитися не можна, виходячи із наступного.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз положень зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб, як споживачі, у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, визначеному статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред'явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, визначив, що вони звільняються від сплати судового збору при зверненні до суду з метою захисту їх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині третій статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слова «державного мита» були замінені словами «судового збору».

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певної категорії осіб щодо сплати судового збору.

Порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу. Стадії цивільного процесу об'єднані єдиним завданням - справедливим розглядом і вирішенням цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 22 «Про захист прав споживачів», стаття 1 ЦПК України, у редакції на час постановлення оскарженої ухвали, стаття 2 ЦПК України, у редакції на час розгляду справи Верховним Судом).

Саме таке тлумачення норм Закону України «Про судовий збір» і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» викладене у постанові ВеликоїПалати Верховного Суду від 21 березня 2018 року по справі № 761/24881/16-ц.

Залишаючи без руху та в подальшому повертаючи апеляційну скаргу заявника, апеляційний суд неправильно витлумачив вказані вище норми та дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року, оскільки остання звернулася до суду за захистом прав споживача, що пов'язані із договором споживчого кредиту.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали чи постанови, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

З урахуванням наведеного, оскаржена ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2017 року скасувати, а справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Б. І. Гулько
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта