Дата документу 21.11.2018 Справа № 331/1461/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1043/18 Головуючий у 1-й інстанції: Жукова О.Є.
Є.У.№ 331/1461/17 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Гончар М.С.,

секретар: Путій Д.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Новікової Ірини Олександрівни, заінтересована особа ОСОБА_5 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця. Зазначала, що з 22 березня 2018 року на виконанні Олександрівського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавчий лист, виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя згідно рішенню від 22 березня 2016 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_6 боргу у сумі 385 782, 96 грн. 13 вересня 2018 року боржник отримала повідомлення від державного виконавця про те, що в межах вказаного провадження здійснено оцінку належного боржникові нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1. За висновком експерта з оцінки нерухомого майна - фізичної особу-підприємця ОСОБА_7 ринкова вартість квартири без урахування ПДВ становить 261 479 грн.

Посилаючись на те, що оцінка нерухомого майна проведена з порушенням Національного стандарту № 1 «Загальних засад оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, без фактичного огляду предмету дослідження, внаслідок чого визначена оцінювачем ціна на 40 000 грн. нижче ринкової вартості, просила суд визнати незаконними дії старшого державного виконавця Олександрівського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Новікової І.О. щодо прийняття результатів оцінки арештованого майна.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2018 року у задоволені скарги відмовлено.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з підстав її необґрунтованості, остільки оцінка майна проведена з дотриманням норм чинного законодавства, визначена оцінювачем вартість нерухомого майна є об'єктивною, ринковою та справедливою.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити скаргу в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів про незаконності судового рішення ОСОБА_3 посилається на ті ж обставини, що викладені у скарзі на дії державного виконавця.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представників боржника, державного виконавця і стягувача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що постановою старшого державного виконавця Олександрівського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Новіковою І.О. від 24 березня 2018 року відкрито виконавчого провадження № 56050675 з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 385 792, 96 грн. боргу (а.с. 53).

Того ж дня з метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, в межах суми стягнення 385782, 96 грн., про що винесено відповідну постанову (а.с. 57).

24 квітня 2018 року державним виконавцем в присутності боржника і представника стягувача за участю двох понятих описано та накладено арешт на належну боржникові квартиру (а.с. 58).

Постановою державного виконавця від 22 серпня 2018 року ВП № 56050675 для участі у виконавчому провадженні призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ОСОБА_7 для надання звіту про оцінку майна з питань визначення початкової вартості описаного майна без урахування ПДВ, яка буде визначена, як стартова ціна при реалізації на електронних торгах (при визначенні початкової вартості описаного майна врахувати строки описаного майна, які зазначені в Законі України «Про виконавче провадження») (а.с.61).

Суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_7, за участю оцінювача ОСОБА_8, проведено незалежну оцінку майна, належного боржнику ОСОБА_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в одноповерховому будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 30,1 кв.м., в напівпідвальному поверсі житлового будинку (літ. А) барачного типу з дерев'яними перекриттями, забудова першої половини минулого століття. Згідно звіту про оцінку майна ринкова вартість об'єкта оцінки станом на 27 серпня 2018 року без урахування ПДВ складає 261 479, 00 грн. (а.с.102-125).

10 вересня 2018 року до Олександрівського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшов вищезазначений звіт про оцінку майна, того ж дня учасники виконавчого провадження були повідомлені про результати оцінки, що підтверджується відповідним листом (а.с.6,9,62).

20 вересня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8 із заявою про здійснення оцінки належної їй квартири. Відповідно до звіту про оцінку майна станом на 21 вересня 2018 року ринкова вартість оцінки квартири становить 304 483 грн (а.с.10-34).

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно із частиною четвертою статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Відповідно до статті 33 Закону № 2658-III спори, пов'язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону № 2658-III передбачена відповідальність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна) ним своїх обов'язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону № 2658-III).

Відмовляючи у задоволенні скарги, районний суд виходив з підстав її необґрунтованості, остільки оцінка майна проведена з дотриманням норм чинного законодавства, а вартість є ринковою та справедливою.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 17 лютого 2017 року, яка діяла на час оцінки майна боржника), у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

Встановлено, що державним виконавцем призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_7, якою за участю оцінювача ОСОБА_8 надано висновок щодо ринкова вартість вищевказаного нерухомого майна.

В матеріалах справи відсутні докази того, що зазначена постанова оскаржувалася учасниками справи, а отже, є чинною.

Зі справи убачається, що суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання надано письмові висновки щодо вартості описаного та арештованого майна.

Частиною 5 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що експерт несе кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження, про що він має бути попереджений виконавцем. Збитки, завдані сторонам внаслідок видачі завідомо неправдивого висновку, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. За недостовірну чи необ'єктивну оцінку майна суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання несе відповідальність встановлену законом.

Механізм проведення рецензування передбачений Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ст. 13 якого передбачено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов'язковим.

Отже, з аналізу даної статті випливає, що законодавець встановлює два способи проведення процедури рецензування звіту:

- на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна,

- а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності та проведення рецензування звіту в обов'язковому порядку (якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування).

Отже, особами, на вимогу яких може проводиться рецензування звіту по даній справі, є стягувач ОСОБА_5, боржник ОСОБА_3, державний виконавець, який призначав оцінку майна та оцінювач.

Із заявою про проведення рецензування звіту в порядку, передбаченому ст.13 вищевказаного Закону, ОСОБА_3 до суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_7 не зверталася, клопотання державному виконавцю про порушення процедури рецензування звіту не подавала.

Натомість, боржник звернулася до суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8 для проведення ще однієї оцінки майна, метою якої було визначення оціночної вартості для цілей оподаткування відповідно до вимог Податкового кодексу.

Згідно ст.13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Доказів, які б свідчили, що скаржник ОСОБА_3 , звертався із запитом до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, щодо проведення саме рецензування, судом не здобуто.

Аналогічні вимоги до рецензування звіту про оцінку майна визначено в п.п. 62, 63 Постанови від 10 вересня 2003 р. N 1440 Про затвердження Національного стандарту N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав». Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»( 2658-14 ) мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (далі - рецензенти).

Отже, із аналізу зазначених вище норм випливає, що скаржник тільки у разі незгоди з оцінкою визначеною за результатами рецензування, має право оскаржити її в судовому порядку.

Разом з тим, з метою усунення розбіжностей у звітах про оцінку майна, держаний виконавець звернувся до СОД ФОП ОСОБА_7 за роз'ясненням щодо розбіжностей у звітах, складених одним і тим самим оцінювачем ФОП ОСОБА_8.

Із відповіді СОД ФОП ОСОБА_7 вбачається, що основною причиною розбіжності результатів є різна мета (ціль) оцінки, різні види вартості, що визначалися, різниця в даті оцінки, різні аналоги на дату оцінки, курсова різниця. Крім того, початкова вартість в рамках виконавчого провадження визначена без врахування ПДВ.

Відповідно до п. 63 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Стандарт № 1), рецензування полягає у неупередженому об'єктивному розгляді оцінки майна особою, яка не має особистої матеріальної або іншої заінтересованості в результатах такої оцінки, відповідно до напряму та спеціалізації її кваліфікаційного свідоцтва.

Згідно п. 65 Стандарту № 1, у рецензії повинні зазначатися: підстави проведення рецензування; повна назва звіту про оцінку майна, що був об'єктом рецензування, відомості про його виконавців, їх кваліфікацію та висновок про можливість проведення зазначеними особами оцінки майна відповідно до правових вимог провадження професійної оціночної діяльності; строк проведення рецензування і дата підписання рецензії; висновок про обґрунтованість вибору виду вартості та її відповідність вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна; висновок про зібрані виконавцем звіту про оцінку майна вихідні дані та іншу інформацію (їх повнота, достатність для проведення оцінки майна та розкриття у звіті); висновок про відповідність і правильність застосування під час проведення оцінки методичних підходів, методів та оціночних процедур з урахуванням мети і бази оцінки, обґрунтованість використаних припущень; загальний висновок про достовірність оцінки майна.

Пунктом 67 Стандарту № 1 встановлено, що рецензія повинна містити висновок про відповідність звіту вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна та про можливість його використання з відповідною метою, у тому числі про достовірність оцінки майна.

Повноваження суб'єктів оціночної діяльності на проведення відповідної оцінки майна підтверджується відповідними сертифікатами.

Матеріали справи свідчать, що районний суд, взявши до уваги висновки про вартість майна, складеного у виконавчому провадженні, не самоусунувся від виконання своїх процесуальних обов'язків в частині надання іншим доказам у справі та доводам скаржника відповідної оцінки, а навпаки - повно, всебічно та об'єктивно дослідив усі наявні матеріали справи, надав їм належну оцінку й дійшов обґрунтованого висновку, що оцінка майна проведена з дотриманням норм чинного законодавства.

До того ж звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності (пункт 34 постанови ОСОБА_8 Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17, провадження № 61-18гс18).

При цьому, колегія суддів враховує й те, що державний виконавець не виконував та не брав участі при оцінці майна, а також не має відношення до експертної установи, оскільки саме суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання несе відповідальність щодо надання об'єктивного висновку про вартість майна.

Вказані висновки відповідають висновкам викладеним у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.08.2018 року у аналогічній справі №752/26203/17, провадження №61-39599ск18.

Враховуючи матеріали справи, у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав до задоволення поданої по справі скарги.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Районний суд з достатньою повнотою з'ясував обставини справи й ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення а ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 353, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2018 року по цій справі залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: