ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро, в режимі відеоконференції, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

02 червня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ПАТ «СК «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму матеріальної шкоди, завданої в результату ДТП, що мала місце 19.02.2015 року, у розмірі 41789 грн. 72 коп.; моральну шкоду в розмірі 10000 грн.; на відшкодування витрат за послуги експерта - 750 грн.; в рахунок відшкодування витрат на ліки - 607,29 грн.; в рахунок відшкодування витрат телеграфу - 37 грн. та судові витрати. (т. 1, а.с. 1-3, 98-100).

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ПАТ «СК «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди в розмірі 41789 грн. 72 коп., моральну шкоду в розмірі 2000 грн., відшкодування витрат за послуги експерта - 750 грн., в рахунок відшкодування витрат на ліки - 607,29 грн., в рахунок відшкодування витрат телеграфу - 37 грн. та судовий збір в розмірі 978 грн., а всього - 46162 грн. 01 коп. В іншій частині позовних вимог - відмовлено ( т. 1, а.с. 242-245).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ПАТ «СК «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без задоволення (т. 1, а.с. 264).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні вказаного позову відмовити (т.2, а.с. 2-10).

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів. Зазначає, що страховою компанією не було в повному обсязі здійснено виплату страхового відшкодування відповідно до ліміту відповідальності за шкоду та не встановлено розмір завданої шкоди в наслідок ДТП, у зв'язку з чим, не можливо встановити відповідну різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 19.02.2015 року сталася ДТП за участю автомобіля Фіат-Добло, д/н НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля ОСОБА_3, д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1

В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2015 року відповідача визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП ( т.1, а.с 4).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ПАТ «СК - Країна», відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5386176 від 19.02.2015 року. Відповідно до п.2 Полісу № АІ/5386176 від 19.02.2015 року розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, становить 1000 грн.(т.1, а.с. 99-100).

Звітом з незалежної оцінки ринкової вартості майна від 20.05.2015 року, б/н, встановлено розмір матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Фіат-Добло, д/н НОМЕР_3, який складає 72045,92 грн., вартість відновлювального ремонту - 72 045,92 грн. (т.1, а.с. 14-28).

Позивачем було сплачено послуги оцінювача у розмірі 750 грн., що підтверджується рахунком на оплату № 157 від 29.04.2015 року та квитанцією про оплату від 05.05.2015 (т.1, а.с. 7, 8).

Згідно матеріалів страхової справи щодо страхової події, яка сталася 19.02.2015 року, ПАТ «СК-Країна», з урахуванням ч.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплатила позивачеві страхове відшкодування в розмірі 30256 грн. 20 коп. (37 507,44 грн. (вартість матеріального збитку, згідно Звіту №11913 від 24.04.2015 року) - 6 251,24 грн. (зменшення суми страхового відшкодування) - 1000,00 грн. (розмір франшизи), що підтверджується платіжним дорученням № 5017 від 19.05.2015 року (т.1, а.с. 231-235).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 1166, ч. 2 ст. 1187, 1192 ЦК України виходив із законності та обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Доводи апеляційної скарги, що майнову шкоду в межах ліміту відповідальності повинна відшкодовувати страхова компанія є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ПАТ «СК - Країна», відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5386176 від 19.02.2015 року. Відповідно до умов договору № АІ/5386176 від 19.02.2015 року ліміт складав 50 000,00 грн. ( т.1, а.с. 131)

Позивач 23.02.2015 року звернувся до ПАТ «СК-Країна» із повідомленням про ДТП, яке було зареєстроване за вх.№638 та в той же ж день представником ПАТ «СК-Країна» було оглянуто автомобіль позивача Фіат-Добло, д/н НОМЕР_3, що підтверджено Актом огляду транспортного засобу від 23.02.2015 року ( т.1., а.с 204-205, 223-226).

На підставі проведеного огляду було складено Звіт №11913 від 24.04.2015 року про вартість відновлюваного ремонту автомобіля та визначено вартість відновлюваного ремонту ( т.1., а.с 211).

При цьому, висновки, викладені в Звіті №11913 від 24.04.2015 року не оскаржені у спосіб, визначений законодавством України. Будь-яких заперечень до ПАТ «СК-Країна» щодо незгоди з розміром страхового відшкодування, матеріали справи не містять.

Згідно з матеріалами страхової справи щодо страхової події, яка сталася 19.02.2015 року, ПАТ «СК-Країна», з урахуванням ч.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплатила позивачеві страхове відшкодування в розмірі 30256 грн. 20 коп.

ПАТ «СК-Країна» в повному обсязі виконані обов'язки відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Доводи апеляційної скарги, про те, що Звіт з незалежної оцінки ринкової вартості майна від 20.05.2015 року є неналежним доказом, оскільки не відповідає вимогам "Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів", затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, спростовується матеріалами справи.

Вказаний Звіт здійсненою суб'єктом оціночної діяльності - ОСОБА_4, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, видане Фондом державного майна України 15.12.2012 року № 8615, сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 17070/14 від 17.10.2014 року та зареєстрований у Державному реєстрі оцінювачів № 9940 від 18.07.2013 року ( т. 1, а.с 17). Тобто оцінку проведено суб'єктом, який відповідає вимогам ст. 4 - 6, 17, 18 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» а також ст. 30, 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Сама оцінка проведена оцінювачем на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, Національного стандарту № 1 «Загальні принципи оцінки майна та майнових прав», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440.

Доводи апеляційної скарги, що висновок про вартість заподіяної матеріальної шкоди не відповідає вимогам законодавства, у зв'язку з чим не може бути належним доказом суми завданої позивачеві матеріальної шкоди, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Не скористався відповідач своїм правом клопотати про призначення автотоварознавчої експертизи, з метою встановлення суми завданої матеріальної шкоди.

Судом першої інстанції правильно вирішена справа, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, є правильним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: