Справа № 361/7877/18
Провадження № 2-о/361/168/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 листопада 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі - Корніюк К.А.,

розглянувши в судовому засіданні без участі учасників справи в м. Бровари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, заінтересована особа - Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, -

встановив:

Заявник просить встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. у м. Брянка Луганської області, мотивуючи тим, що її чоловік постійно проживав і був зареєстрованим на постійне місце проживання у м. Брянці Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_4 р. помер у м. Брянка Луганської області від дифузного кардіосклерозу з порушенням ритму, про що 01.11.2018 р. Брянківською центральною міською багатопрофільною лікарнею складене лікарське свідоцтво про смерть № 157 і довідка про причину смерті до форми № 106/у № 157 від 01.11.2018 р. На підставі зазначених лікарських документів відділом актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції зроблений актовий запис № 633 про смерть ОСОБА_3 Однак, у зв'язку з визнанням м.Брянка Луганської області тимчасово окупованою територією, в Україні не визнається легітимність документів, виданих на окупованій території незаконно сформованими державними органами, в тому числі і свідоцтва про смерть чоловіка заявника, і вказана обставина є перешкодою для реалізації законних прав, в тому числі і спадкових прав після смерті чоловіка.

Заявник подав заяву про розгляд справи без його участі.

Заява підлягає задоволенню з таких підстав:

З паспорта громадянина України, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Брянка Луганської області, зареєстрована на постійне місце проживання: Луганська область, АДРЕСА_1, має статус внутрішньо переміщеної особи, місцем тимчасового перебування є АДРЕСА_2.

З копії паспорта громадянина України вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Брянка Луганської області, громадянин України, був зареєстрований на постійне місце проживання за адресою: Луганська область, АДРЕСА_1.

З свідоцтва про укладення шлюбу встановлено, що заявниця є дружиною ОСОБА_4, шлюб укладено 11.08.1973 р.

З лікарського свідоцтва про смерть № 157 від 01.11.2018 р. і довідки про причину смерті до форми № 106/у № 157 від 01.11.2018 р., виданих Брянківською центральною міською багатопрофільною лікарнею, вбачається що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. у м. Брянка у стаціонарі відділенні терапії від дифузного кардіосклерозу з порушенням ритму і 25.1. Смерть засвідчена лікарем ОСОБА_5

На підставі зазначених медичних документів 07.11.2018 р. відділом актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції було видане свідоцтво про смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Брянка Луганської області, дані в якому щодо факту смерті і дати смерті відповідають відомостям, зазначеним у лікарському свідоцтві про смерть.

Суд пересвідчився в тому, що надані копії вказаних документів повністю відповідають оригіналам документів, які є в наявності у заявника.

З метою реєстрації факту смерті ОСОБА_3 в Україні, заявник звернувся до Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Листом Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 20.11.2018 р. заявнику відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про смерть, виданого відділом актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції, оскільки даний документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о).

За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого.

Згідно Указу Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв.

Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254 - VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в тому числі і м. Брянка Луганської області, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

При ухваленні рішення, судом приймається до уваги практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), щодо так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, і суд приймає до уваги доказ- довідку, видану медичним закладом на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

З наданих документів суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Брянка Луганської області, громадянин України, дійсно помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. у м. Брянка Луганської області, перебуваючи на тимчасово окупованій території, і тому факт його смерті суд вважає доведеним і встановленим. Дата смерті також встановлені. Оскільки лікарське свідоцтво про смерть видано закладом, створеним у порядку, не передбаченому законодавством України, і оскільки свідоцтво про смерть видане невизнаним державою Україна незаконно створеним державним органом, тому є підстави для встановлення у судовому порядку факту смерті, для подальшого внесення відповідного актового запису законним державним органом держави Україна.

Даний факт має юридичне значення, оскільки на його підставі для заявника виникають правові підстави для реалізації своїх спадкових прав.

Керуючись ст. 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 317, 319 , 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Брянка Луганської області, громадянина України у м. Брянка Луганської області ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копію рішення направити до Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області для негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Т.В. Селезньова