Справа № 683/2799/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

присяжних: Якушевського І.М., Агеєвої Т.В.

секретаря Повзун С.В.

з участю: заявниці ОСОБА_3 та її представника -

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/2799/18, 2-о/683/201/2018 за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - Старокостянтинівський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулась в суд із заявою про визнання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ленкорань Азербайджан, безвісно відсутнім.

В обґрунтування заяви вказує, що з 22 липня 1985 року перебуває з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі. Після укладення шлюбу вони деякий час проживали у м. Перм Російської Федерації, а у 1987 році приїхали в Україну і жили в с. Іршики Старокостянтинівського району Хмельницької області. Проживши в с. Іршики лише 3 місяців ОСОБА_5 виїхав на роботу до м. Донецьк, де проживав з 1987 року по 2013 рік, й до неї більше не повертався, своєї адреси не повідомляв. Уже п»ять років у неї немає зв»язку із чоловіком й місце його перебування їй невідоме.

Через відсутність відомостей про чоловіка вона позбавлена можливості розірвати з ним шлюб, а тому просить визнати ОСОБА_5 безвісно відсутнім.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 та її представник - ОСОБА_4 заяву підтримують, просять її задоволити.

Заінтересована особа - Старокостянтинівський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області просить розгляд справи проводити у відсутності свого представника, при вирішенні заяви покладається на думку суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 22 липня 1985 року ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5, уродженцем м. Ленкорань Азербайджан.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 пояснила, що її чоловік проживав з нею у с. Іршики у 1987 році протягом трьох місяців, після чого поїхав на заробітки та проживав у м. Донецьк до 2013 року. На території с. Іршики ОСОБА_5 ніколи зареєстрованим не був.

Той факт, що ОСОБА_5 проживав на території с. Іршики близько трьох місяців, після чого більше до села не приїжджав підтвердили також і допитані судом свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Із наданих заявницею матеріалів вбачається, що вона 12 вересня 2018 року зверталась до Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про розшук чоловіка, вказуючи, що він перебуває у м. Донецьк, однак останніх п»ять років вони зв»язку не підтримують.

Згідно висновку о/у СКР Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області Голюка І.Р. від 13 вересня 2018 року проведеною перевіркою встановити будь-який зв»язок чи фактичне місце проживання та перебування ОСОБА_5 не вдалось, оскільки територія м. Донецьк є окупованою.

З огляду на викладене, усі надані заявницею докази вказують на те, що місцем постійного проживання ОСОБА_5 є м. Донецьк.

Відповідно до ч.1 ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Відносини, пов»язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV.

Згідно положень ч.1 ст.3 цього Закону місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці України, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, при визнанні фізичної особи безвісно відсутньою слід брати до уваги відсутність особи у місці її постійного проживання.

Аналізуючи усі надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявниця не довела, що місцем постійного проживання ОСОБА_5 є с. Іршики Старокостянтинівського району Хмельницької області. Посилання заявниці на те, що з 2013 року вона не має відомостей про місце перебування чоловіка не є додатнім для того, щоб визнати його безвісно відсутнім, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.293, 308, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_5 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26 листопада 2018 року.

Суддя:

Присяжні: