Постанова

Іменем України

15 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 523/18278/16-ц

провадження № 61-21172св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідачі: комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси», комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Північний»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 на заочне рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22 лютого 2017 року у складі судді Аліна С. С. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2017 року у складі колегії суддів: Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (далі - КП «Теплопостачання міста Одеси»), комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Північний» (далі - КП «ЖКС «Північний») про захист прав споживачів, про зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 28 вересня 2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ОСОБА_7, який діяв від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої 10 серпня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округ Лукашевою Н. А., реєстровий № 563, та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу з розстроченням платежу.

За умовами вказаного договору, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» передає у власність, а ОСОБА_7, що діє від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приймають належну ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на праві власності квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набувають право власності на вказану квартиру в наступних частках: ОСОБА_4 - 2/3 частини квартири, ОСОБА_5 - 1/3 частину квартири.

Раніше вказане майно належало ОСОБА_6, однак ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» зареєструвало за собою право власності на зазначену квартиру на підставі іпотечного договору № 1506/0508/45-021-2-1, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л. І. 02 червня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4596.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стало відомо, що станом на 01 вересня 2016 року за квартирою АДРЕСА_1, є заборгованість, а саме: заборгованість за надання послуг КП «ЖКС «Північний»: СДПТ - 11 488,29 грн, Одесліфт - 1 617,40 грн, а всього 13 105,69 грн; заборгованість за надання послуг «Інфоксводоканал»: холодна вода та каналізація - 170,87 грн; заборгованість за надання послуг КП «Теплопостачання міста Одеси» - опалення - 6 608,01 грн.

Станом на 01 жовтня 2016 року, за квартирою АДРЕСА_1, є заборгованість, а саме: заборгованість за надання послуг КП «ЖКС «Північний»: СДПТ - 11 615,89 грн, Одесліфт - 1 617,40 грн, а всього 14 625,17 грн; заборгованість за надання послуг «Інфоксводоканал»: холодна вода та каналізація - 265,43 грн; заборгованість за надання послуг КП «Теплопостачання міста Одеси» - опалення - 6 608,01 грн.

Позивачі є власниками квартири АДРЕСА_2 з 28 вересня 2016 року. Тобто, позивачам, як новим власникам квартири, нарахована заборгованість минулого власника квартири, яку вони повинні сплатити для повного погашення заборгованості. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звертались до відповідачів із повідомленням про те, що власниками квартири є саме вони з 28 вересня 2016 року.

До придбання квартири позивачі не були власниками цієї квартири, а також не були споживачами послуг, які надавало КП «Теплопостачання міста Одеси» за теплопостачанню цієї квартири, ТОВ «Інфокс» із водопостачання, а також послуг КП «ЖКС «Північний», не вчиняли правочинів щодо зобов'язання сплати боргу зі сплати послуг за теплопостачання попереднього власника квартири.

На позивачів не може бути покладено обов'язок із сплати заборгованості за надані послуги теплопостачання, водопостачання, та ЖКС в період часу до 28 вересня 2016 року, тобто до реєстрації права власності на цю квартиру.

Позивачі просили зобов'язати КП «Теплопостачання міста Одеси» виключити із суми заборгованості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за послуги з централізованого опалення належної їм квартири за адресою: АДРЕСА_2 заборгованість попереднього власника зазначеної квартири, що виникла за період часу до 28 вересня 2016 року в сумі 6 608,01 грн, та не включати такий борг до суми заборгованості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за послуги з теплопостачання квартири в майбутньому; зобов'язати КП «ЖКС «Північний» виключити із суми заборгованості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за житлово-комунальні послуги належної їм квартири заборгованість попереднього власника, що виникла за період часу до 28 вересня 2016 року в сумі 14 625,17 грн, та не включати такий борг до суми заборгованості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за житлово-комунальні послуги в майбутньому.

Заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 22 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачами не доведено належними та допустимими доказами заявлені позовні вимоги.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилено.

Заочне рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції погодився з висновокм суду першої інстанції.

26 липня 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 через засоби поштового зв?язку подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просять скасувати заочне рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Аргументи касаційної скарги зводяться до того, що судами попередніх інстанцій надана неналежна оцінка наявним в матеріалах справи доказам, що призвело до ухвалення судових рішень, які не відповідають обставинам справи.

У вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від КП «Теплопостачання міста Одеси» надійшли пояснення до касаційної скарги, які мотивовані тим, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, підстав для їх скасування чи зміни немає.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційна скарга разом із матеріалами цивільної справи надійшла до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені в поясненні до касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а аргументи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно частини першої статті 509 ЦК України зобов'язання є правопорушення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов'язання.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін (стаття 162 ЖК України).

При вирішені питання про стягнення заборгованості за надані та використані житлово-комунальні послуги, визначальним для таких відносин є договір укладений між споживачем та виробником (виконавцем) таких послуг, який і визначає, строк, порядок та умови проведення оплати за використані послуги.

Суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів встановили, що позивачі не надали суду договорів на отримання ними, як власниками квартири, комунальних послуг або документів про переоформлення особових рахунків по спірній квартирі. Наявна заборгованість за вказаною квартирою виникла не конкретно за позивачами. В матеріалах справи відсутні відомості про проведення державної реєстрації права власності вказаної квартири в порядку частини першої статті 182 ЦК України, тому суд був позбавлений можливості визначити час набуття позивачами права власності на зазначену квартиру відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України. З 19 січня 2017 року власником квартири є ОСОБА_10, на якого був відкритий особовий рахунок. Тому суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачами не доведено належними та допустимими доказами заявлені позовні вимоги.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, якими у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а заочне рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2017 року - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Заочне рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська