Провадження № 2/205/2290/2018
28 вересня 2018 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та штрафних санкцій, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди,
ОСОБА_1 24 листопада 2017 року засобами поштового звязку направив до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позов до відповідача ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та штрафних санкцій, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, який надійшов до суду 29 листопада 2017 року.
Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2018 року матеріали вказаного позову направлені за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.
Згідно з вхідним штампом матеріали позову Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було отримано 07 червня 2018 року.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2018 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2018 року було вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку.
Позивач у своєму позові посилався на те, що йому належить автомобіль марки ОСОБА_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, право власності на який зареєстровано у встановленому законом порядку. 06 грудня 2014 року близько 11 години 20 хвилин у м. Дніпрі на вул. Набережній Перемоги в районі електроопори № 226 сталася ДТП за участю автомобілів під керуванням відповідача та третьої особи. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2015 року відповідача було визнано винним у скоєнні ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. За результатами експертного дослідження розмір матеріальних збитків, спричинених автомобілю, що належить позивачеві, складає 15 889 гривень 35 коп. разом з вартістю втрати товарного вигляду. На проведення експертного дослідження було запрошено ОСОБА_2 Відповідач завдану шкоду у добровільному порядку не відшкодував. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 15 889 гривень 35 коп., витрати на складання експертного дослідження у розмірі 1 400 гривень, витрати за направлення телеграми у розмірі 61 гривні 98 коп., моральну шкоду у розмірі 6 400 гривень, витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 1 000 гривень, штрафних санкцій у розмірі 14 903 гривні 35 коп., а також судовий збір у розмірі 640 гривень. У своїй заяві до суду позивач просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, у своїй заяві до суду просив розглядати справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити.
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля марки ОСОБА_4, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 36).
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2015 року винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень(а.с. 37). Внаслідок ДТП транспортні засоби були пошкоджені.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України зазначена постанова є підставою звільнення від доказування, оскільки обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Внаслідок ДТП автомобілю ОСОБА_4, реєстраційний номер НОМЕР_1 було завдано механічні пошкодження. Вартість матеріальної шкоди, відповідно до висновку експертного дослідження, складає 14 881 гривню 58 коп. без втрати товарної вартості, загальний розмір матеріального збитку складає 15 889 гривень 35 коп. (а.с. 14-22).
Вартість проведення експертного автотоварознавчого дослідження, яку позивачем було сплачено, склала 1 400 гривень (а.с. 12).
Відповідач був повідомлений телеграмою про день, час та місце проведення експертного дослідження, вартість направлення якої склала 61 гривню 98 коп. (а.с. 13).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином, сума відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок ДТП, яка належить до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 15 889 гривень 35 коп., також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 400 гривень та витрати по оплаті вартості телеграми у розмірі 61 гривні 98 коп.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій пені та трьох відсотків річних, у розмірі 14 903 гривень 35 коп., суд вважає вказані позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
ОСОБА_1 у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача на свою користь штрафних санкцій, посилається на норми ст.ст. 526, 610, 611, 612, ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зазначені норми права не підлягають застосовуванню у даних правовідносинах, оскільки обовязок відшкодувати завдану шкоду віднесено ЦК України в окремий вид недоговірних зобовязань. Посилання позивача, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідальність ОСОБА_2 було застраховано в АТ «Українська охоронно-страхова компанія», яка до теперішнього часу страхове відшкодуванняне виплатила.
Не можуть бути прийняті судом до уваги як підстава для застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобовязання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки, як зазначалося вище, безпосередньо між сторонами по справі виникли не договірні зобовязання, які мають на увазі лише відшкодування фактично завданої шкоди.
Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд зазначає таке.
Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.
З урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд виходить із фактичних обставин справи, доказів щодо негативних проявів в її психічному стані та перенесених моральних страждань, і приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 6 400 гривень є завеликими і підлягають частковому задоволенню в розмірі 2 000 гривень.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, та витрати, повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Таким чином, суд вважає вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 1 000 гривень, які були сплачені позивачем за квитанцією від 10 листопада 2017 року (а.с. 4), обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір.
Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1 280 гривень (а.с. 51, 51а), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 21 631 гривня 33 коп. (15 889 гривень 35 коп. + 2 000 гривень + 1 400 гривень + 61 гривня 98 коп. + 1 280 гривень = 21 631 гривня 33 коп.).
На підставі викладеного, керуючись ст. 23, ст. 1166, ч. 1 ст. 1167, ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, ч. 1 ст. 133, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч. 4 ст. 268, ч. 1 ст. 280, ст. ст. 281, 282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити частково.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем та третьою особою може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Суддя: