КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №372/307/18 Головуючий у І інстанції - Зінченко О.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/2758/2018 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 червня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Обухівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 березня 2016 року близько 10 години 15 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «OPEL Kadet 1.3» державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував позивач та автомобіля «DAEWOO LANOS» державний номерний знакНОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_3

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 05 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «OPEL Kadet 1.3» державний номернийзнак НОМЕР_2, що пребуває у володінні позивача завдано матеріальних збитків, розмір яких згідно звіту про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу становить 30 261,98 грн.

Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він зазнав моральних страждань, оскільки неможливість користуватись автомобілем зумовлювала душевні переживання, він був змушений користуватись громадським транспортом та послугами служби таксі, що створювало йому незручності.

Також позивач обґрунтовує моральну шкоду тим, що відсутність можливості користуватись транспортним засобом впливала на планування його робочого графіку, автомобіль втратив свій товарний вигляд та позивач змушений був витрачати свій час на збирання документів та встановлення вартості завданих йому збитків, що також порушило його звичний спосіб життя та завдало побутових незручностей

Просив суд, стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду кошти у розмірі 30 261,98 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., що завдані останнім внаслідок механічних пошкоджень автомобіля, що перебуває у його володінні під час ДТП; вартість витрат за послуги експерта-оцінювача, сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 червня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ОСОБА_2 звертався до ПАТ СК «Нова» із заявою про страхове відшкодування, так і до Моторного транспортного бюро України із зверненням щодо невиконання ПАТ СК «Нова» своїх зобов'язань за обов'язковим договором страхування цивільно - правової відповідальності, що підтверджується витягами з електронного Кабінету потерпілого та відповіді МТСБУ, отриманої електронною поштою, які містяться в матеріалах справи.

Апелянт вважає, що твердження суду першої інстанції про те, що володілець автомобіля «Opel Kadet 1.3» державнийномерний знак НОМЕР_2, не звертався в страхову компанію є безпідставними та неправдивими.

Права потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди є абсолютним і не може бути припиненим чи обмежене договором, стороною якою потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому, відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язання.

Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди.

Користуючись правом вибору способу відшкодування збитків, завданих майну, позивач бажає стягнути з винної особи вартість матеріальних збитків, спричинених автомобілю «Opel Kadet 1.3»державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, що згідно звіту №5/10-ТЗ про вартість матеріального збитку становить 30 261,98 грн.

Також, внаслідок вищевказаного ДТП позивач зазнав моральних страждань, які полягали у тому що, позивач звик постійно користуватися автомобілем, а після його пошкодження він змушений був користуватися громадським транспортом та автомобілем служби таксі, що створило йому незручності та зумовило душевні переживання.

У нього не було можливості належним чином планувати свій робочий графік, у зв'язку з чим він постійно перебував у стані хвилювання.

Просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 червня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

02 березня 2016 року близько 10 години 15 хвилин в місті Обухів Київської області по вулиці Каштановій, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю належного ОСОБА_4 автомобіля «OPELKadet 1.3» державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 у володінні якого транспортний засіб перебуває на підставі довіреності від 04 серпня 2008 року та автомобіля «DAEWOO LANOS» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_3

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 05 квітня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєні зазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу №5/10-ТЗ від 05 жовтня 2016 року, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «OPEL Kadet 1.3» державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті ДТП становить 30 261,98 грн.

Як вбачається з матеріалів справи між ПрАТ «СК «Нова» та ОСОБА_2 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до листа №3/1-04 адресованого ОСОБА_2, ПрАТ «Страхова компанія «Нова» припинила членство в МТСБУ та зобов'язана відповідно до ст.52 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконати свої зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що володілець автомобіля «OPEL Kadet 1.3» державний номерний знак НОМЕР_2 не звертався в страхову компанію, а щодо відшкодування моральної шкоди, то позивач не довів вину відповідача у заподіянні йому моральної шкоди, не надав жодних доказів на її підтвердження.

Проте, з такими висновками колегія суддів у повній мірі погодитись не може, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Як на підставу своїх вимог позовної заяви та апеляційної скарги, ОСОБА_2 посилається на правову позицію, викладену Верховним Судом України у справі 6-2808цс15, з якої вбачається, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 застрахував свою відповідальність, про що свідчить поліс №АЕ2742516, Крім цього, свою відповідальність застрахував і ОСОБА_3 про що свідчить поліс №АЕ2737852 який діяв на момент ДТП 02 березня 2016 року.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналогічні правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, не встановивши, що позивач не звертався до страховика відповідача та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред'явив вимогу до відповідача.

У зв'язку з цим, рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 червня 2018 року підлягає скасуванню з прийняттям по справі постанови, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367,369,374,376,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 червня 2018 року скасувати та прийняти постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 22 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

Н.В. Ігнатченко