У Х В А Л А

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 377/472/17

провадження № 61-46035ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Усика Г. І.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 28 серпня 2018 року про перегляд за виключними обставинами рішення Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про стягнення 15 880,00 грн у відшкодування шкоди, завданої її здоров'ю. Позов обґрунтовано тим, що з 1986 року по 1991 рік вона брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні іонізуючого випромінювання, у зв'язку з чим її здоров'ю завдано ядерну шкоду та встановлено другу групу інвалідності (довічно). Посилаючись на те, що відповідно до статті 1189 ЦК України, Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона має право на відшкодування ядерної шкоди, однак відповідач не виплатив їй у повному обсязі щорічну допомогу на оздоровлення за 2017 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, передбачену частиною четвертою статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», просила суд задовольнити позов.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2017 року залишено без змін.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 27 листопада 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2018 року відмовлено ОСОБА_4 у прийнятті заяви про перегляд у зв'язку з виключними обставинами постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року.

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2017 року за виключними обставинами.

Розпорядженням тимчасово виконуючого обов'язки Голови Славутицького міського суду Київської області від 03 травня 2018 року № 1 зазначену справу направлено до Броварського міськрайонного суду Київської області у зв'язку з виключними обставинами.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2018 року в задоволенні заяви про перегляд рішення за виключними обставинами відмовлено, а рішення Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2017 року залишено в силі.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 28 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2018 року - без змін.

11 жовтня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 28 серпня 2018 року.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нову постанову про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права. Оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, оскільки суди не дали належної правової оцінки її доводам щодо спричинення ядерної шкоди її здоров'ю під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджуються наданими доказами у справі. Суди неправильно застосували норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не взяли до уваги рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі № 10-рп/2008, яким визнано неконституційними окремі норми законодавства, що звужують обсяг встановлених законом прав для осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Висновки судів не відповідають вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини третьої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судових рішень у зв'язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі № 10-рп/2008 просить переглянути судове рішення за виключними обставинами, оскільки вважає, що такі обставини встановлені саме у цьому рішенні, яким визнано неконституційними окремі положення законів, у тому числі і норми статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими у 2008 році обмежено виплати особам, які постраждали під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Однак у рішенні Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2017 року, яке заявник просила переглянути за виключними обставинами, суд послався на зазначене рішення Конституційного Суду України та надав належну правову оцінку його висновкам.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшли висновку про відсутність підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами, а саме з підстав, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 423 ЦПК України, оскільки ОСОБА_4 посилається на рішення Конституційного Суду України, яке було ухвалене і оприлюднене в 2008 році, і яке було враховано судом першої інстанції під час розгляду зазначеної справи. Інших рішень, які б мали значення для розгляду цієї справи і якими б були встановлені обставини, зазначені у пункті 1 частини третьої статті 423 ЦПК України Конституційний Суд України не приймав.

Інших, передбачених статтею 423 ЦПК України підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами судами першої та апеляційної інстанцій також не встановлено.

За таких обставин Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про відсутність, передбачених у пункті 1 частини третьої статті 423 ЦПК України підстав для перегляду рішення Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2017 року за виключними обставинами.

Колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду не встановлено порушень вимог цивільного процесуального закону щодо розгляду заяви ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за виключними обставинами, а тому суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

З огляду на те, що доводи та аргументи, наведені ОСОБА_4 у касаційній скарзі неодноразово перевірялись судами під час розгляду справи і не дають підстав для висновків про незаконність оскаржуваних судових рішень, правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої, частинами п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28 серпня 2018 року про перегляд за виключними обставинами рішення Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про відшкодування шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: А.С. Олійник

В.О. Кузнєцов

Г.І.Усик