Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 174/483/16-ц

провадження № 61-35804св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого: Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Юкрейніан Кемікал Продактс»,

третя особа - Первинна організація незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Закритого акціонерного товариства «Кримський ТИТАН»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргуПриватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року, у складі головуючого-судді Ілюшик І. А. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року, у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Баранніка О. П.,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом до Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» (далі - ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс»), третя особа - Первинна організація незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПАТ «Кримський ТИТАН» про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у зв'язку із незаконним звільненням.

Позовна заява мотивована тим, що звільнення його з посади на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) є незаконним, оскільки профспілка не надала згоди на його звільнення, що є підставою для поновлення його на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування йому моральної шкоди.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_4 просив визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 194к від 19 липня 2016 року про його звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України та поновити його на посаді, яку він займав до звільнення з підприємства відповідача; стягнути на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з моменту його звільнення по дату поновлення його на роботі та стягнути компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від

29 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним наказ приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» № 194к від 19 липня 2016 року про звільнення ОСОБА_4 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України (у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення штату працівників) та поновлено його на ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» на посаді слюсаря-ремонтника (інваліда) відділення №1 металургійного виробництва.

Стягнуто з ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» на користь ОСОБА_4, середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3918,33 грн без урахування податків на доходи та обов'язкові збори.

Стягнуто з ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» на користь ОСОБА_4 компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 1 500,00 грн без урахування податку на доходи та обов'язкові збори. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наказ про припинення трудового договору є незаконним оскільки виданий з порушенням статті 43 КЗпП України та статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Відповідач неправомірно звільнив позивача, оскільки первинна профспілкова організація та Незалежна профспілка гірників України відмовила у наданні згоди на його звільнення.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року, рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року залишене без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшовши висновку про обґрунтованість відповіді Первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України ЗАТ «Кримський ТИТАН» у ненаданні згоди на звільнення ОСОБА_4, не зазначили які саме норми КЗпП України порушені відповідачем та чи знайшли своє підтвердження обставини зазначені у відмові профспілки, зважаючи на досліджені у судовому засідання докази.

Так, згідно пункту 3 наказу від 10 травня 2016 року № 17 скорочувався штат всіх працівників Філії у зв'язку з її ліквідацією, тому надати переваги передбачені статтею 42 КЗпП України позивачу було неможливо.

Крім того, у відповідь на лист голови ліквідаційної комісії щодо надання списку вакансій, Голова Правління ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» повідомив про те, що на зазначеному підприємстві, а також на його відокремлених структурних підрозділах будь-які вакансії відсутні.

Також, оскаржуваним рішенням першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції позивача поновлено на посаді слюсаря-ремонтника (інваліда) на ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс». При цьому суд не звернув уваги на те, що штатний розпис цього підприємства не передбачає такої посади. Зазначена посада була наявна в штатному розписі Філії «Вільногірський ГМК», яка на теперішній час є ліквідованою.

Крім того, Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський ГМК» ЗАТ «Кримський ТИТАН» не надала згоду на звільнення позивача з пропуском строку для надання відмови, тому згідно частини четвертої статті 39 Закону України «Про профспілки, їх права та гарантії діяльності» вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору.

14 липня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс», третя особа - Первинна організація незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПАТ «Кримський ТИТАН» про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у зв'язку із незаконним звільненням.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

13 червня 2018 року матеріали справи та касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року справу за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс», третя особа - первинна організація незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПАТ «Кримський ТИТАН» про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у зв'язку із незаконним звільненням призначено до судового розгляду.

Станом на час розгляду справи Верховним Судом відзивів (заперечень) на касаційну скаргу не надходило.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що позивач працював на посаді слюсаря-ремонтника (інваліда) відділення № 1 металургійного виробництва у Філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» (далі - «філія «ВГМК») ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс».

Відповідно до наказу № 17 від 10 травня 2016 року про ліквідацію філії «ВГМК» ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» та виконанню заходів щодо ліквідації філії, 13 травня 2016 року позивач отримав попередження про скорочення штату всіх працівників філії у зв'язку з її ліквідацією в якому, зокрема, зазначено, що йому вакантні посади не запропоновано у зв'язку із їх відсутністю.

Згідно протоколу № 1 від 20 травня 2016 року відбулося засідання представників уповноваженого власником органу та профспілок філії з проведенням консультації про заходи з попередження звільнень працівників філії або зведення їх кількості до мінімуму чи пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.

Листом від 03 червня 2016 року № 307 на ім'я голови ліквідаційної комісії за підписом голови правління зазначено, що на ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» та його філіях відсутні будь-які вакансії.

Згідно витягу з протоколу засідання профспілкового комітету ППО НПГУ філії «ВГМК» ЗАТ «Кримський ТИТАН» від 18 червня 2016 року згоди на звільнення позивача не надано у зв'язку із невиконанням підприємством норм КЗпП України та неврахуванням інших обставин. Витяг підписано Головою профкому ППО НПГУ філії «ВГМК» ЗАТ «Кримський ТИТАН» ОСОБА_5

Листом від 23 червня 2016 року за вих. № 143 на звернення роботодавця за вих. № 01-15/655 від 07 червня 2016 року надана відповідь Незалежною профспілкою гірників України (далі - НПГУ) про ненадання згоди на звільнення ОСОБА_4 у зв'язку із недотриманням роботодавцем норм КЗпП України та неврахуванням інших обставин.

Наказом ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» філії «Вільногірський гірничо- металургійний комбінат» № 194 к від 19 липня 2016 року ОСОБА_4 звільнено на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Згідно листа від 19 липня 2016 року за № 371 на ім'я голови ліквідаційної комісії за підписом голови правління, на ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» станом на 19 липня 2016 року вакансії відсутні.

Згідно з частиною третьою статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Скорочення чисельності або штату працівників може бути зумовлене, зокрема, вдосконаленням виробництва, суміщенням професій, зменшенням обсягу виробництва продукції, перепрофілюванням підприємства, установи, організації тощо.

Відповідно частини другої статті 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

За приписами пункту 10 статті 247 КЗпП України, статті 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень статті 43 КЗпП та статті 39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15 травня 1999 року № 1045-ХІV, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2, 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Відповідно до частини третьої статті 252 КЗпП України та частини третьої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки) допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання профспілок).

У відповідності до статті 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілкова організація приймає його самостійно, на власний розсуд і не зобов'язана надавати згоди на розірвання трудового договору навіть при обґрунтованому поданні про звільнення.

Відповідно до частин першої, другої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Єдиною законодавчо встановленою вимогою до рішення профкому є наявність його обґрунтування про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником за ініціативи роботодавця.

Між тим, роботодавцю надається право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (частини четверта, шоста статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», частини п'ята, сьома статті 43 КЗпП України) лише у двох випадках: якщо профспілковий орган у встановлений законом строк не повідомив про прийняте рішення у письмовій формі або у випадку відсутності обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення.

Тобто, за змістом цих норм суд, розглядаючи трудовий спір, має з'ясувати, чи містить рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору правове обґрунтування такої відмови і не вправі давати оцінку обґрунтованості самого рішення. Наявність обґрунтування, що має недоліки, які стосуються його всесторонності, повноти, правильності, достатності, відповідності чи невідповідності фактичним обставинам не дає підстав для висновку про відсутність обґрунтування. Під обґрунтованою відмовою профспілкового органу слід розуміти таку думку, яка ґрунтується на відповідних нормах чинного трудового законодавства та ділових (професійних) якостях працівника. Необґрунтованою відмовою профспілкового органу вважається відмова, якщо в рішенні профспілки не має посилань на порушення роботодавцем норм трудового законодавства щодо підстав і порядку вивільнення працівника.

Задовольняючи позов частково суди виходили з того, що профспілковими організаціями у наданні згоди на звільнення позивача була належним чином надана вмотивована відмова, а відмова профспілкового органу в дачі згоди на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_4

До таких висновків суд дійшов з дотриманням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що суди дійшовши висновку про обґрунтованість відповіді Первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України ЗАТ «Кримський ТИТАН» у ненаданні згоди на звільнення ОСОБА_4, не зазначили які саме норми КЗпП України порушені відповідачем та чи знайшли своє підтвердження обставини зазначені у відмові профспілки, зважаючи на досліджені у судовому засідання докази є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідь профспілкової організації є обґрунтованою з посиланням на норми статті 43 КЗпП України та статті 39 Закону України Про профспілки, їх права та гарантії діяльності».

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що Первинна профспілкова організація незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський ГМК» ЗАТ «Кримський ТИТАН» не надала згоду на звільнення позивача з пропуском строку для надання відмови, тому згідно частини четвертої статті 39 Закону України «Про профспілки, їх права та гарантії діяльності» вважається, що профспілковий орган надав згоду на розірвання трудового договору, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем у справі під час судового розгляду заперечень щодо строку направлення вищезазначеного рішення профспілки не надходило.

Інші доводи касаційної скарги, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс», залишити без задоволення.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
О. В. Ступак
Г. І. Усик