справа № 208/5846/18
№ провадження 6/208/155/18
УХВАЛА

Іменем України

30 серпня 2018 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді Ізотова В.М., за участю секретаря судового засідання Пентраковської М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням державного виконавця Заводського відділу ДВС у м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року державний виконавець Заводського відділу ДВС у м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань .

Подання обґрунтував тим, що на виконанні Заводського відділу ДВС у м.Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по отриманому кредиту в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Рішення на даний час боржником самостійно не виконано, майно, належне боржнику на праві власності, на яке можна було б звернути стягнення відсутнє, боржник не з`являється до державного виконавця на виклики, про причини неявки не повідомляє. Враховуючи, що рішення до цього часу не виконане, є підстави для обмеження у виїзді за кордон.

Представник Заводського відділу ДВС у м.Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

Вивчивши матеріали цивільної справи, матеріали подання, суд вважає, що вимоги заявника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Крім того, згідно до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєї власною.

На підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 та 3 вказаної статі Закону визначено обов'язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Судом встановлено, що у Заводському відділі ДВС у м.Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 55537741 від 16.01.2018 року на підставі виконавчого напису нотаріуса №17384 від 31.10.2017р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 109037,43 грн.

Згідно даних Державної фіскальної служби про номери рахунків, відкритих юридичними та/або фізичними особами-підприємцями ОСОБА_1 на обліку в органах ДФС не перебуває.

Згідно даних УПФ України про осіб-боржників, які отримують пенсію та про осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовим договором, про останнє місце роботи щодо ОСОБА_1 інформацію не знайдено.

Згідно відповіді ДФС України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб щодо боржника станом на день звернення інформація відсутні.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, вказав, що ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» , означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. На думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, діючим цивільно-процесуальним законодавством України передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконаних зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

При цьому, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Невиконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, ще не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В наявних матеріалах виконавчого провадження відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження, про вимоги та виклики до державного виконавця, направлення копії подання про обмеження у праві виїзду за кордон боржника. Також до матеріалів подання взагалі не додана копія постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ця обставина ніякими належними доказами не спростована. Відповідно до розділу ХІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Мін'юсту України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої Мін'юстом України від 2 квітня 2012 року № 489/20802 в поданні державного виконавця про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись, зокрема, і підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань та інформація про перетинання боржником державного кордону України

Проте, будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов'язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення - виконавцем суду не надано.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

За таких обставин, відсутність у боржника відкритих рахунків чи майна не є підставою вважати доведеним факт ухилення боржника від виконання судового рішення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цього подання, оскільки державним виконавцем не доведений факт ухилення боржника від виконання, не вжито всіх необхідних заходів для виявлення майна боржника та доказів повідомлення боржника про наявність відкритого виконавчого провадження відносно нього.

Керуючись ст.33 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст..441 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Заводського відділу ДВС у м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі Апеляційного скарги в 15-денний термін з дня її проголошення.

Суддя Ізотов В. М.