Справа № 524/5921/18
Провадження №2/524/2170/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2018 року Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області у складі:
головуючого судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання Гладкій К.О.
за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2
розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,
20 липня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з підстав, викладених у позові.
Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 підтримує відзив на позовну заяву.
Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не прибули, про дату розгляду справи повідомлені належним чином.
Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оригінал договору позики, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За ч. I ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Судом встановлено, що 15 листопада 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4укладено договір позики, відповідно до п. 1 якого позикодавець передав у власність, а позичальник прийняв грошові кошти в сумі 20 000 грн.
Згідно п. 2 Договору позичальник зобовязується повернути суму позики в строк до 15.11.2016 року.
П. 2 Договору обумовлено зобовязання сплачувати щомісячно, починаючи з 15 січня 2016 року проценти за користування грошовими коштами у розмірі 5 (пять) процентів від суми позики, що складає 1000 гривень за місяць користування грошовими коштами. Проценти сплачуються щомісячно, починаючи з січня 2016 року.
Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, на підтвердження вимог названого закону сторонами укладено договір позики.
Згідно ст. 1051 цього Кодексу позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним
від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Наявність у позивача боргового документа долученого в оригіналі до матеріалів справи, вказує на правомірність позовних вимог позивача та необхідність стягнення із відповідача в судовому порядку наданої позивачем позики відповідно до договору позики.
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).
У справі, що розглядається, судом на підставі досліджених доказів, зокрема договору позики, який долучений до матеріалів справи, встановлено, що між сторонами виникло позикове зобов'язання, відповідно до якого відповідачем взято у борг у позивача 20 000 грн, проте у визначений строк зазначені кошти не повернуто, а відтак вони підлягають стягненню за рішенням суду.
Після спливу визначеного договором строку право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання.
Частино 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На підтвердження розміру витрат, повязаних з оплатою правової допомоги позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 798 від 19.07.2018 року та квитанцію № 1 від 19.07.2018 року про сплату гонорару у розмірі 3500 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 885 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 1764,71 грн. пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись ст. 1046, 1048 -1049, ст.ст.ст.10,12,19,81,141,258-260,280-283 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 1764,71 грн. та судовий збір у розмірі 414,59 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Предоляк