Справа № 308/2311/18
Провадження № 2/309/1130/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2018 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в складі головуючого судді Волощук О. Я.
при секретарі Бринзей Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хуст за правилами загального позовного провадження справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою,
ОСОБА_2 (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою.
Позовні вимоги вмотивовано тим, що 03 листопада 2014 р. в м. Ужгороді на вул. Одеській з вини громадянина ОСОБА_1, який керував автомобілем марки «Опель», державний номерний знак МI 893 DG було скоєно дорожньо-транспортну пригоду.
Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.12.2014 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, який належав ОСОБА_3
Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля №114 від 10.11.2014 р., складеного оцінювачем ОСОБА_4 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «ВАЗ» становить 15 063,32 грн.
Визначений розмір шкоди особисто винуватцем ДТП не було відшкодовано потерпілій особі. На дату скоєння пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих було відшкодовано шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП.
Потерпіла ОСОБА_3 з метою отримання відшкодування звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9724931 терміном дії з 01.03.2014р. до 28.02.2015 р.
У зв'язку з настанням події МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 12 552,77 грн.
08.04.2015 р. МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв'язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, а також витрат МТСБУ для встановлення розміру збитку та збору документів у розмірі - 625,00 грн. На даний час і добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ.
В судове засідання представник позивача не зявився, при поданні позову зазначив про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує щодо винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки, причини своєї неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву, заяву про визнання позову або розгляд справи у його відсутності не подав.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розгляд справи проведено у відсутності позивача та відповідача, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 03 листопада 2014 р. в м. Ужгороді на вул. Одеській з вини громадянина ОСОБА_1, який керував автомобілем марки «Опель», державний номерний знак МI 893 DG було скоєно дорожньо-транспортну пригоду. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, який належав ОСОБА_3 Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля №114 від 10.11.2014 р., складеного оцінювачем ОСОБА_4 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «ВАЗ» становить 15 063,32 грн. Визначений розмір шкоди винуватцем ДТП не було відшкодовано потерпілій особі, оскільки на дату скоєння ДТП відповідач не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/1411/14-п від 03.12.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Постанова набрала законної сили 12.01.2015 року (а.с.3)
МТСБУ було здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 12 552,77 грн. що стверджується квитанцією №1706 від 08.10.2015 року. (а.с.10).
Згідно п. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанову суду, лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина порушника ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.
Крім того, судом встановлено, що цивільно-правову відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП не була застраховано.
Згідно п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Отже, оскільки шкода завдана з вини відповідача ОСОБА_1 вона підлягає відшкодуванню за його рахунок.
Згідно з п.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.
У відповідності з ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
06.02.2015 року потерпіла ОСОБА_3 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування оціненої шкоди завданої в результаті ДТП яка мала місце 03.11.2014 року з вини ОСОБА_1
Відповідно до ст. ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження відшкодування понесених позивачем витрат, відповідач не надав.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 1762 гривень судового збору, які були сплачені позивачем при подачі позову до суду.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_5

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_5