КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/8344/17 Головуючий у 1 інстанції: Ул'яновська О.В.
провадження № 22-ц/824/800/2018 Суддя-доповідач Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі Задорожній О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року у складі судді Ул'яновської О.В. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою,-

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача 186 500 грн. 37 коп. та судові витрати по справі у розмірі 5185 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 07.09.2016 року трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Camry» (д.н. НОМЕР_1) під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «SsangYong» (д.н. НОМЕР_2), яким керувала ОСОБА_3, внаслідок чого відбулося зіткнення, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2017 року ОСОБА_2 визнано винним та притягнено до адміністративної відповідальності. Через вказане ДТП позивачка понесла матеріальні збитки, пов'язані з ремонтом автомобіля «SsangYong» (д.н. НОМЕР_2) та експлуатацією, що спричинило позивачці моральні страждання, як полягали у тому, що через втрату автомобіля вона втратила можливість вести активний спосіб життя, подорожувати і навідувати її літніх батьків, які проживають окремо, через що також зазнала душевних страждань.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 186 500 грн. 37 коп., які складаються із: грошових коштів у розмірі 136 500 грн. 37 коп. як відшкодування реальних збитків, спричинених внаслідок пошкодження майна та грошові коштів у розмірі 50 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір по справі у розмірі 5185 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким: скасувати рішення Святошинського районного суду м.Києва в цивільній справі № 759/8344/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, та ухвалити нове рішення, яким:

- змінити мотувавальну частину рішення та виключити з його змісту обставину, а саме "Згідно листа СК «ТДВ Альфа-Гарант» вих. 12/1384 від 12.04.2017 встановлено, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/7713024 був укладений після настання ДТП від 17.09.2016»; і позов задовольнити частково, а саме, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 107 453 грн. 33 коп. на відшкодування реальних збитків, спричинених внаслідок пошкодження майна та грошові кошти у розмірі 3 200 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір по справі у розмірі 3127 грн. ;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 690 грн. 50 коп.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачці було спричинено збитки із-за пошкодження її автомобіля, а також моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях та необхідності додаткових зусиль для організації звичного способу життя.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 07.09.2016 року о 12 год. 20 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Toyota Camry» (д.н. НОМЕР_3) на перехресті вулиць Богатирська - Куренівська в місті Києві виїхав на регульоване перехрестя на забороняючий (червоний) сигнал світлофору та скоїв зіткнення із автомобілем «SsangYong» (д.н. НОМЕР_2), який рухався по вулиці Куренівській на зелений сигнал світлофору, що призвело до пошкодження автомобілів, чим ОСОБА_2 порушив п.8.7 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 02.12.2016 року ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.10).

Відповідно до п.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів ОСОБА_2 була застрахована у ТОВ «Автокрай-Україна» на підставі полісу АЕ/7713024 від 28.08.2016 року відповідно до якого розмір страхової суми на одного потерпілого завданого майну становить 200 000 грн. (а.с.61-63).

Як вбачається з листа СК «ТДВ Альфа-Гарант» вихідний №12/1384 від 12.04.2017 року, договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/7713024 був укладений після настання ДТП від 17.09.2016 року, а тому ТДВ «СК «Альфа-Гранат» звернулося 07.12.2016 року із позовною заявою суду про визнання договору страхування недійсним (а.с.64, 72, 73).

Згідно зі звітом №0286 від 15.11.2016 року про оцінку автомобіля «SsangYong»( д.н. НОМЕР_2) матеріальний збиток, завданий власникові зазначеного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП за розцінками сервісного центру ТОВ «Автокрай-Україна» з урахуванням втрати товарної вартості складає 140278 грн. 50 коп., а матеріальний збиток без урахування втрати товарної вартості складає 126590 грн. 02 коп. (а.с.12-56).

Фактично позивачка понесла витрати, пов'язані з ремонтом автомобіля «SsangYong» (д.н. НОМЕР_2) у розмірі 10 7091 грн., які були сплачені нею на користь ТОВ «Автокрай-Україна» згідно квитанцій №0.0.626004308:1 від 29.09.2016 року у розмірі 40 000 грн. та №4533297 від 27.12.2016 року у розмірі 67 091 грн. 33 коп. (а.с.58-60).

07.09.2016 року позивачка скористалася послугами евакуатора, оскільки внаслідок ДТП автомобіль «SsangYong» (д.н. НОМЕР_2) був несправний, внаслідок чого вона понесла суму матеріального збитку у розмірі 362 грн., що підтверджується квитанцією №004570 від 07.09.2016 року (а.с.57).

За ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими ст. 89 цього кодексу.

За ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно з п.3 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він у визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п.36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

За положеннями ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 з подальшими змінами, передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, мають враховуватися: стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача), причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням відповідача.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Виходячи з наведеного, суд дійшов вірного висновку про те, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивачці було спричинено моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях та необхідності додаткових зусиль для організації звичного способу життя та прийшов до висновку, що з нього підлягає стягненню сума майнової шкоди у розмірі 136500 грн. 37 коп. та моральна шкода у розмірі 50 000 грн.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: