Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1213/18
Провадження № 2/321/511/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Машкіної Н.В.,
за участю секретаря судового засідання - Бородіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Позовні вимоги обґрунтовує наступним.
Йому на праві особистої власності належить житловий будинок АДРЕСА_1.
04 червня 1992 року у вказаному житловому будинку був зареєстрований відповідач по справі, його син - ОСОБА_2 Але з 1995 року відповідач у вказаному житловому будинку не проживає, оскільки виїхав на постійне місце проживання за межі України. Будь - яких витрат на утримання житлового будинку він не здійснює. Відповідно до акту підтвердження від 30 вересня 2018 року, складеного депутатом Михайлівської селищної ради, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в вказаному будинку, але фактично в ньому не проживає з 1995 року.
Внаслідок зазначеного, просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, а саме: жилим будинком АДРЕСА_2 внаслідок тривалої відсутності в цьому приміщені.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на задоволенні позовних вимог наполягав, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.
Так, ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 24.04.1975 року.
У вказаному житловому будинкузареєстрований ОСОБА_2, що підтверджується копією домової книги з відміткою про реєстрацію.
Відповідно до акту підтвердження від 30 вересня 2018 року, складеного депутатом Михайлівської селищної ради, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в вказаному будинку, але фактично в ньому не проживає з 1995 року.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що вони проживають на одній вулиці з позивачем, підтримують з ним сусідські відносини. Сина позивача - відповідача у справі протягом останніх 5-6 років вони жодного разу не бачили. Востаннє він приїздив до батька у гості на декілька днів, особистих речей не залишав, де знаходиться зараз свідки не знають.
Суд не має сумнівів в достовірності та правдивості показань свідків, оскільки вони є логічними, послідовними і підтверджуються іншими дослідженими в судовому засіданні доказами. Зацікавленість свідків в результаті розгляду справи судом не встановлено.
Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 дійсно тривалий час, а саме з 1995 року безперервно не проживає у житловому будинку АДРЕСА_1.
Право на повагу до житла гарантує ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим будинком АДРЕСА_1, в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що в спірному житлі ОСОБА_2 не проживає з 1995 року.
Таким чином, відсутні підстави для залишення за ОСОБА_2 права користування житлом позивача, і відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 -265, 268, 280-283 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, а саме: жилим будинком АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте Михайлівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.В. Машкіна