Справа №220/2224/17
Провадження № 4-с/220/4/18
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2018 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_2, ОСОБА_3, на бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2018 року до суду ОСОБА_1 через свого представника адвоката ОСОБА_4 звернулася зі скаргою на бездіяльність державного виконавця. Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначила, що 03.03.2018 року Великоновосілківським районним судом Донецької області було видано виконавчий лист на виконання рішення по справі № 220/2224/17 від 31.01.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 600 грн., який поданий заявницею до державної виконавчої служби м. Васильків. По даному виконавчому листу було відкрито виконавче провадження № 56036566. Однак стягнення з боржника жодного разу не проводилось. На звернення заявниці їй повідомляли, що вживаються всі необхідні для виконання виконавчого провадження заходи. Листом від 27.04.2018 року № Я-730/022 Головне територіальне управління юстиції у Київській області повідомило заявницю, що у звязку з відсутністю відрахування із пенсії боржника 21.03.2018 року державним виконавцем винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у місті Києві для подальшого виконання.

На повторні неодноразові звернення заявниці Управління державної виконавчої служби ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Київській області листом від 08.06.2018 року повідомляло, що робота ведеться, заборгованість пораховано, державний виконавець працює, а подальше виконання рішення буде організовано відповідно до вимог чинного законодавства.

23.08.2018 року державний виконавець повідомив, що проведено розрахунок заборгованості, а 24.07.2018 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника. Копію постанови направлено до бухгалтерії ОСОБА_6 управління пенсійного фонду України у Київській області.

Згідно копії постанови про звернення стягнення на доходи боржника від 24.07.2018 року державний виконавець зобовязав Головне управління ПФУ Київської області проводити утримання щомісяця з пенсії, що належить до виплати боржнику ОСОБА_3, в розмірі 25 % - поточних аліментів, а 8,34 % - рахувати бухгалтерові підприємства в заборгованість по сплаті аліментів, яку стягнути з боржника після повноліття дитини, а саме 12.11.2034 року. Крім того, бухгалтерові підприємства необхідно нарахувати заборгованість зі сплати аліментів в період з 12.01.2017 р. по 24.07.2018 р. відповідно до отриманої пенсії боржника, яку стягнути з боржника після повноліття дитини, а саме 12.11.2034 року. У разі, якщо стягувати аліменти в зазначеному розмірі неможливо, бухгалтеру необхідно нараховувати борг згідно ст. ст. 70, 71 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно листа ОСОБА_6 управління пенсійного фонду України у Київській області від 09.09.2018 року на адресу управління надійшло три виконавчих листа на утримання трьох дітей, однак виконати умови, зазначені в постановах, немає можливості, так як в постановах відсутнє чітке зазначення розміру утримань з пенсії ОСОБА_7 на трьох дітей. При цьому, виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання особисто ОСОБА_1 до досягнення дитиною трирічного віку взагалі не виконується і не береться в розрахунок.

Посилаючись на наведені обставини, просить визнати бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 щодо ненадання до ОСОБА_6 управління ПФУ Київської області чіткого розрахунку часток що підлягають утриманню з пенсії боржника поточних аліментів та складення розрахунку заборгованності, яка підлягає утриманню за чьотирма виконавчими листами (в тому числі про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1) протиправною, та такою що порушує права заявниці (стягувача). Зобовязати державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 направити на виконання виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку від 03.03.2017 року в розмірі 600 грн., надавши до ОСОБА_6 управління ПФУ Київської області розрахунок сум заборгованості та поточних аліментів, що підлягають утриманню з пенсії боржника ОСОБА_3

Ухвалою від 02.10.2018 року відкрито провадження за скаргою.

Ухвалою від 25.10.2018 року залучено до участі у справі в якості зайнтересованної особи ОСОБА_3.

Представник заявника у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив скаргу задовольнити.

Державний виконавець Лещенко А.О. у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання також не зявився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд скарги за його відсутності. Проти задоволення скарги не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до постанови державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про прийняття виконавчого провадження виконавче провадження № 56036566 відкрито на підставі виконавчого листа № 220/2224/17, виданого Великоновосілківським районним судом Донецької області 03 березня 2018 року. Згідно даної постанови стягувачем є ОСОБА_8, боржником - ОСОБА_3 (а.с10).

Згідно листа ОСОБА_6 управління пенсійного фонду України у Київській області, до управління надійшла відповідна постанова державного виконавця, однак виконати її не можливо, оскільки з пенсії боржника по постановам від 25.07.2017 року та 25.07.2017 року проводиться стягнення аліментів на 2-х дітей, починаючи з 01.08.2017 року, що в загальній кількості складає 50% пенсії. Крім того, цим листом заявниці повідомлялося, що ВДВС м.Васильків про це повідомлено листом від 28.12.2017 року, а тому як тільки надійде постанова з чітким зазначенням частини стягнення пенсії на її користь, управління буде здійснювати утримання (а.с. 13).

З листа Управління державної виконавчої служби ОСОБА_6 територіального управління юстиції у м. Києві від 14.06.2018 року №Я-2481, Я-2314 вбачається, що виконавче провадження № 56036566 року передано з Васільківського міськрйонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Київській області до Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві на виконання за місцем отримання пенсії боржником. Крім того, станом на 01.06.2018 року державним виконавцем складено довідку-розрахунок заборгованості по аліментах, згідно якої заборгованість по аліментах станом на 01.06.2018 року складає 24595,52 грн. 05.06.2018 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію якої направлено за місцем отримання пенсії боржника до ОСОБА_6 управління пенсійного фонду України у Київській області до виконання. Крім того, повідомлялося, що 18.04.2014 року до Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшло ще два виконавчих провадження про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: № 50996471 та № 52076066, за якими стягувачем є ОСОБА_9, а боржником - ОСОБА_3. За вказаними виконавчими листами з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 утримуються аліменти на неповнолітню ОСОБА_10 та повнолітнього ОСОБА_11 в розмірі ? частини всіх видів заробітку на кожну дитину. Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по зазначеним виконавчим провадженням направлено за місцем отримання пенсії боржника до ОСОБА_6 управління пенсійного фонду України у Київській області до виконання (а.с. 8-9).

Згідно постанови від 21.05.2018 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 прийнято виконавче провадження №56036566 (а.с. 10).

Постановою від 24.07.2018 року державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 звернув стягнення на доходи боржника, вирішив проводити утримання щомісяця з пенсії, що належить до виплати боржнику ОСОБА_3, в розмірі 25 % - поточних аліментів, а 8,34 % - рахувати бухгалтерові підприємства в заборгованість по сплаті аліментів, яку стягнути з боржника після повноліття дитини, а саме 12.11.2034 року. Крім того, бухгалтерові підприємства необхідно нарахувати заборгованість зі сплати аліментів в період з 12.01.2017 р. по 24.07.2018 р. відповідно до отриманої пенсії боржника, яку стягнути з боржника після повноліття дитини, а саме 12.11.2034 року. У разі, якщо стягувати аліменти в зазначеному розмірі неможливо, бухгалтеру необхідно нараховувати борг згідно ст. ст. 70, 71 Закону України «Про виконавче провадження». Зобовязав Головне управління пенсійного фонду України у Київській області щоквартально звітувати про хід виконання постанов та п. 6 заборонив відповідальній особі за утриманння коштів з боржника самостійно змінювати порядок стягнення суми боргу та розмір відрахувань (а.с. 23).

Згідно листа ОСОБА_6 управління пенсійного фонду України у Київській області від 06.09.2018 року №2845/03 на адресу управління надійшло три виконачих листа на утримання трьох дітей, однак виконати умови, зазначені в постановах немає можливості, оскільки в постановах відсутнє чітке зазначення розміру утримань з пенсії ОСОБА_3 на утримання трьох дітей.

Положеннями Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, зокрема ст. 18 передбачає, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 471/283/17-ц від 22 серпня 2018 року частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 9 частини 2статті 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя.

У силу статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Відповідно до положення статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналізуючи положення Закону України «Про виконавче провадження», можна дійти висновку, що стадія примусового виконання судового рішення є невід'ємною частиною відновлення прав особи із застосуванням судової процедури, відповідно до якої стягувач має сподіватись на фактичну реалізацію своїх прав згідно із юридично закріпленим змістом впродовж чітко регламентованого строку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, аналізуючи дії державного виконавця, який не надав до ОСОБА_6 управління пенсійного фонду України у Київській області чіткого розрахунку часток, які повинні утримуватися з пенсії ОСОБА_3 на утримання трьох дітей, а виконавчий лист на утримання ОСОБА_1 взагалі не було направлено на виконання, слід дійти висновку, що державний виконавець Лещенко А.О. допустив бездіяльність.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обовязкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії).

Проблема невиконання остаточних рішень розглядалась у пілотному рішенні ЄСПЛ проти України у справі «Сокур проти України», а також у ряді інших справ проти України, які також розглядались на основі усталеної практики Суду з цього питання.

У п. 53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» і у справі «Крищук проти України»).

Відповідно до розяснень, що містяться у п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи під час виконання рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 р., у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та доводи заявника, суд приходить до переконання про наявність підстав для визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо не надання на виконання виконавчого листа № 220/2224/17 виданого Великоновосілківським районним судом Донецької області 03 березня 2018 року та відповідного розрахунку заборгованості.

Що стосується вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, то вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В матеріалах справи знаходиться договір про надання юридичних послуг від 02.07.2018 р., укладений між адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 16).

Також в матеріалах справи знаходиться квитанція до прибуткового касового ордеру про сплату ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_4 1450 грн. за договором від 02.07.2018 р. (а.с. 40).

Згідно акту виконання робіт від 24.10.2018 р. (а.с. 41), адвокатом ОСОБА_4 було надано наступну правову допомогу: ознайомлення з документами та консультація щодо звернення до суду 300 грн., витрати на копіювання 150 грн., підготовка та подання позовної заяви з урахування поштових витрат 1000 грн., на загальну суму 2250 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, слід дійти висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, зазначені в розрахунку, є співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та значенням справи з урахуванням конкретних обставин у даній справі для заявника.

З урахуванням викладеного, витрати, понесені ОСОБА_1 на сплату наданої їй професійної правничої допомоги у розмірі 1450 грн. підлягають стягненню з Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві на користь заявника.

Керуючись статями 18, 259, 260, 261, 447, 451, 452 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 220/2224/17 неправомірними.

Зобовязати державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_2 направити на виконання виконавчий лист від 03.03.2017 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 600 грн. та надати до ОСОБА_6 управління Пенсійного фонду України у Київській області розрахунок сум заборгованості та поточних аліментів, що підлягають утриманню з пенсії боржника ОСОБА_3.

Стягнути з Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1450 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складено 22.11.2018 р.

Суддя О.М. Якішина