Ухвала

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 761/37586/14-ц

провадження № 61-46950 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Янчук Олександр Сергійович, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції України в Київській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, Державної казначейської служби України, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

До Верховного Суду 07 листопада 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року з пропуском двадцятиденного строку, установленого частиною першою статті 325 ЦПК України 2004 року.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки він є діючим співробітником Генерального штабу України і в період з листопада 2016 року по жовтень 2018 року перебував у відрядженнях до зони проведення антитерористичної операції, тому був позбавлений можливості подати касаційну скаргу внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки;

2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 30 листопада 2016 року, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Касаційну скаргу подано після спливу майже двох років з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення, однак доказів на підтвердження обставин перебування ОСОБА_1 у відрядженнях до зони проведення антитерористичної операції у період з листопада 2016 року по жовтень 2018 року не надано.

У зв'язку з наведеним вище, заявнику слід направити на адресу суду відповідні докази на підтвердження доводів, з якими він пов'язує виникнення обставин непереборної сили, що перешкоджали йому подати касаційну скаргу.

Крім того, заявник посилається на те, що повний текст рішення суду представник позивача отримав 16 жовтня 2018 року, що підтверджується розпискою про отримання, яка знаходиться в матеріалах справи, однак всупереч вимог пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України не надає докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею

392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Янчук Олександр Сергійович, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 21 грудня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь