Справа № 635/2207/18
Провадження по справі № 2/635/1856/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Грищук Р.Р.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

представник позивача - ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1, діючи на підставі довіреності в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», пред'явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідача ОСОБА_2, яким просить стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором б/н від 20 січня 2011 року у розмірі 57145,60 гривень та судові витрати у розмірі 1762 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 20 січня 2011 року підписав заяву, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 28 лютого 2018 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 57145,60 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3980,71 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 46467,48 гривень, заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3500 гривень, а також штраф за несвоєчасність виконання зобовязання за договором у розмірі 500 гривень фіксована частина та 2697,41 гривень процентна складова.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 квітня 2018 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено згідно Розпорядження в.о. керівника апарату Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_3 №01-02/85 від 03 вересня 2018 року у звязку з розглядом Вищою радою правосуддя 14 серпня 2018 року заяви про відставку судді Поєхіна А.Ю. та відповідно до наказу в.о. голови Харківського районного суду Харківської області від 20 серпня 2018 року №05-05/88 «Про відрахування судді Полєхіна А.Ю.», зазначена справа була передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 вересня 2018 року цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В. та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи мається заява ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності, про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на те, що розміщення «Тарифів банку» на банківському сайті, а також анкета заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка не містить його особистого підпису, не можуть вважатися договором, укладеним між ним та позивачем. Крім того, відповідач своїм підписом не підтверджував взяття на себе зобовязання зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зазначає, що ним за вищевказаним кредитним договором була сплачена сума у розмірі 2800 гривень. ОСОБА_2 не згоден із нарахованою позивачем сумою заборгованості яку він повинен сплатити на користь позивача за кредитним договором б/н від 20 січня 2011 року, крім того, вважає, що заборгованість по процентам за користування кредитом розрахована невірно, однак власного розрахунку заборгованості відповідач не має. Крім того, 15 червня 2018 року відповідачем був поданий відзив на позов, в якому відповідач просив до спірний правовідносин застосувати позовну давність у три роки відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, що є підставою для відмови у позові, посилаючись на те, що за умовами обслуговування кредитної картки «Універсальна» обовязковий платіж повинен здійснюватись щомісячно. За кредитними картками з щомісячними платежами строк позовної давності рахується після несплати чергового платежу. Останній платіж по кредитній картці №648515 відповідачем був здійснений 30 січня 2015 року, а позивач звернувся до суду з позовом 30 березня 2018 року, у звязку з чим трирічний строк позовної давності сплинув.

Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту анкети-заяви ОСОБА_4 про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та правил надання банківських послуг, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №б/н від 20 січня 2011 року, за умовами якого банк надає відповідачу кредит у розмірі 8000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За приписами ч.ч.1,2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг.

Тобто Правила та Умови надання банківських послуг є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.

Підписавши заяву клієнт приєднується і зобовязуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

Враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг.

Отже, заява ОСОБА_2 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та тарифи банку, які викладені на банківському сайті є по суті кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2

Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі.

Аналогічний правовий висновок щодо можливості укладення кредитного договору в такий спосіб, висловлено в постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, стороною у якій був ПАТ КБ «Приватбанк».

Враховуючи викладене, доводи відповідача на те, що розміщення «Тарифів банку» на банківському сайті, а також анкета заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, не можуть вважатися договором, укладеним між ним та позивачем суд до уваги не приймає.

В зазначеному Договорі про надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші.

Відповідач ОСОБА_2 20 січня 2011 року особисто поставив свій підпис в анкеті-заяві, яка містить посилання на те, що позичальник згодний з тим, що ця заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, тим самим погодився на укладення Договору про надання банківських послуг та його всіма умовами. Крім того, у зазначеній анкеті-заяві мається вказівка про те, що відповідач був ознайомлений та згодний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку. Виходячи з наведеного, суд вважає доводи відповідача про те, що він не підписував анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанк безпідставними, такі доводи відповідача жодним чином не підтверджені.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності будь-яких зауважень та заперечень з боку відповідача з приводу умов кредитного договору. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, за весь час, починаючи з 30 квітня 2014 року до 30 січня 2015 року відповідач користувався кредитною карткою, виконував свої зобовязання за кредитним договором щодо погашення заборгованості за наданим кредитом, тим самим погоджувався з усіма умовами кредитування.

Згідно вказаного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка в подальшому переведена на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», тобто свої зобов'язання банк перед відповідачем виконав. Відповідач в письмовому відзиві визнав факт отримання ним кредитної картки. Його посилання на те, що він не був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг та процентною ставкою суд до уваги не приймає, оскільки підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, він погодилася як з Умовами та Правилами надання банківських послуг, так і з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», які є невідємною частиною укладеного між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» договору.

Відповідно до п.2.1.1.2.1 та 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, датою укладення договору є дата отримання карти, яка зазначена у заяві. Клієнт надає свою згоду на те, щоб кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку та Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити та анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішення банку.

Погашення кредиту передбачено п. 2.1.1.12.3 Договору, а саме поповнення карткового рахунку клієнтом в розмірі мінімального обов'язкового платежу шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі доручення Клієнта.

Згідно до п. 2.1.1.5.5 Договору Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором.

Згідно до п. 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

Згідно до п. 2.1.1.12.2.1 Договору у разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідачем за кредитним договором №б/н від 20 січня 2011 року не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту та проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим, станом на 28 лютого 2018 року за ним утворилася заборгованість по тілу кредиту у розмірі 2980,71 гривень та заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 46467,48 гривень.

Із розрахунку позивача, крім іншого, вбачається порядок нарахування заборгованості дати та суми погашення відсотків, тіла кредиту, комісії та пені, тобто міститься повна інформація про рух коштів на рахунку відповідача, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей за договором.

Отже позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором б/н від 20 січня 2011 року.

Також суд враховує той факт, що відповідач ОСОБА_2 користувався кредитною карткою протягом тривалого часу, а тому мав достатньо часу для висловлення в будь-якій формі своєї незгоди з умовами кредитного договору та наявною заборгованістю.

Відповідач ОСОБА_2, вважаючи, що позивачем неправильно розрахована заборгованість по процентам, в ході розгляду справи не надав альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, не скористалася своїм процесуальним правом щодо надання доказів на підтвердження неправильності наданого позивачем розрахунку і взагалі не забажав скористатися будь-якими засобами захисту своїх інтересів і доведення обставин, на які він посилається в своїх запереченнях.

Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.

Крім того, згідно п.2.1.1.5.4 Умов та правил надання банківських послуг, у разі незгоди Клієнта з правилами та/або тарифами Банку, він має право надати Банку письмову заяву про розірвання договору.

Суду не надано беззаперечених, належних та допустимих доказів, які свідчать про звернення відповідача до банку із заявою про припинення дії договору або про його розірвання.

Судом встановлено, що на час розгляду справи у суді відповідачем не була погашена вказана сума заборгованості.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсотках за використання кредиту, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язується на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплату Винагороди банку.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, за відповідачем станом на 28 лютого 2018 року були також нараховані заборгованість за пенею у розмірі 3500 гривень, а також штраф за несвоєчасність виконання зобовязання за договором у розмірі 500 гривень фіксована частина та 2697,41 гривень процентна складова.

Відповідно до положень ст.ст.526,530,610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю.

За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.

За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 500 гривень штраф (фіксована частина) та 2697,41 гривень процентна складова, відсутні.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.

Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором №б/н від 20 січня 2011 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 50483,19 гривень.

21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість за користь АТ КБ «ПриватБанк».

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України в зв'язку з наявністю заяви відповідача про застосування трирічного строку позовної давності до вимог про стягнення кредиту та процентів, суд розглядає питання про застосування строку позовної давності до таких вимог.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з правових позицій, викладених в Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі №614цс14, яка була ухвалена за наслідками перегляду цивільної справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічні правові позиції викладені і в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 181/467/17, сторонами в якій були ПАТ КБ «Приватбанк». Зокрема, у вказаному судовому рішенні зазначено, що висновок судів попередніх інстанцій про початок перебігу позовної давності з моменту внесення позичальником останнього платежу на погашення кредитної заборгованості є помилковим. Згідно з вищенаведеним пунктом 2.1.1.2.11 Умов та правил, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки, а не закінченням строку дії договору. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104 цс16.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п. 2.1.1.2.11. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, які були додані банком до позовної заяви, картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицевому боці картки, включно. Забороняється використання картки зі строком дії, що сплив.

Відповідно до п. 2.1.1.2.12. вказаних Умов та правил надання банківських послуг, по закінченню строку дії відповідна кредитна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), за зверненням клієнта.

Під час судового розгляду відповідачем була надана кредитна картка, оглянута в судовому засіданні, копія якої міститься в матеріалах справи, строк дії зазначеної кредитної картки було встановлено до березня 2018 року.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним, що строк дії кредитної картки відповідача був встановлений до 31 березня 2018 року.

За таких обставин, враховуючи наведене вище правові позиції та висновки Верховного Суду України, Верховного Суду, початок перебігу трирічного строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі почався саме 31 березня 2018 року, а щодо періодичних платежів з моменту несплати чергового платежу, зокрема щодо погашення процентів та сплати пені.

Разом з тим, як вбачається зі змісту вимоги про погашення всієї суми боргу за кредитним договором, наданої відповідачем під час судового розгляду, 03 серпня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу відповідача була направлені така вимога, в якій банк запропонував відповідачу ОСОБА_2 погасити суму заборгованості у повному обсязі у розмірі 5130 гривень та для погашення всієї суми боргу відповідачу був наданий строк у 10 днів.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд приходить до висновку, що банк, звернувшись з претензійним листом до відповідача ОСОБА_2 про дострокове повернення кредитивних коштів, змінив строк виконання зобов'язання з 31 березня 2018 року на 13 серпня 2015 року.

Враховуючи наведені вище правові позиції та висновки Верховного Суду України, Верховного Суду, початок перебігу трирічного строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі почався саме 13 серпня 2015 року, а щодо періодичних платежів з моменту несплати чергового платежу, зокрема щодо погашення процентів та сплати пені.

До суду з даним позовом позивач звернувся 06 квітня 2018 року, тобто в межах строку позовної давності, загальний строк якої дорівнює три роки.

Відповідач ОСОБА_2 в своєму відзиві посилається на те, що останній платіж за кредитним договором ним був здійснений 30 січня 2015 року, а тому вважає, що трирічний строк позовної давності сплив.

Разом з тим, дата внесення відповідачем останнього платежу в рахунок погашення заборгованості, виходячи з положень чинного законодавства України, має значення для вирішення питання щодо переривання перебігу позовної давності, а не для вирішення питання щодо моменту його спливу, оскільки сплив позовної давності повязується із визначенням строку виконання зобовязання.

Оскільки суд прийшов до висновку, що початок перебігу трирічного строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі почався 13 серпня 2015 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту та за процентами, які були нараховані в межах строку позовної давності.

Згідно платіжного доручення №PROM0ВGKK4 від 30 березня 2018 року при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 гривень.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 50483,19 гривень, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1556,55 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 20 січня 2011 року в сумі 50483 (пятдесят тисяч чотириста вісімдесят три) гривні 19 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1556,55 гривень.

В задоволенні позову в частині стягнення суми штрафу за кредитним договором №б/н від 20 січня 2011 року в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 2697,41 гривень (процентна складова) відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (Код , рах. № 3111, МФО № 305299), місцезнаходження: м. Київ вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання (перебування): Харківська область, Харківський район, сел. Безлюдівка, вїзд ЧайковськогоАДРЕСА_1.

Повне рішення складено 22 листопада 2018 року.

Суддя Т.В. Бобко