КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 369/3067/18

22 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Волошину В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_8 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Усатова Д.Д., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

20 березня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 27 лютого 2017 року ОСОБА_5, близько 13.00 години, керуючи автомобілем &q?йл;DAF&q?ду; д.н. НОМЕР_1,пошкодив дорожнє покриття біля будинків №39 та №37а по вул. Різдвяній в с. Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області, тим самим порушив правила дорожнього руху та завдав майнової йому шкоди. Пошкоджене відповідачем 27лютого 2017 року дорожнє покриття біля будинків №39 та № 37а по вул. Різдв'яній в с. Білогородка було ним відремонтовано, виконано роботи по демонтажу асфальтобенного покриття та улаштуванню нового асфальтобетонного покриття, площею 14м2. Вартість робіт і матеріалів склала 7000 грн., які були сплачені ним (ОСОБА_6) згідно договору підряду від 06 квітня 2017 року, укладеного між ним та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_7. ОСОБА_5 відмовляється добровільно відшкодувати завдані йому збитки в розмірі 7000 грн., а тому він змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Просив в судовому порядку стягнути з ОСОБА_5 на його користь суму боргу в розмірі 7000,00 грн., три відсотки річних в розмірі 190,44 грн., інфляційні втрати в розмірі 840,00 грн., проценти згідно облікової ставки НБУ в розмірі 785,06 грн., витрати за договором в розмірі 1700,00 грн. Всього на загальну суму 10515,5 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні всіх обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Зазначає що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд 1-ї інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 є неналежним відповідачем у справі. Проте, судом 1-ї інстанції залишено поза увагою постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2017 року, якою встановлено, що саме ОСОБА_5 27 лютого 2017 року по вул. Різдвяна, 39, в с. Білогородка, керуючи автомобілемНОМЕР_2, пошкодив дорожнє покриття біля будинків №39 та №37а, чим порушив вимоги п.2.3(є) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1.ст.139 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили та відповідачем не оскаржувалася. У зв'язку з чим вважає, що ОСОБА_5 є належним відповідачем у даній справі, який своїми діями заподіяв майнову шкоду ОСОБА_2. В добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати позивачу завдані збитки в сумі 7000 грн., понесені останнім на ремонт дорожнього покриття біля будинків №39 та №37 по вул. Різдв'яній в с. Білогородка Києво-Святошинського району, Київської області. За наведених обставин, вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому суд 1-ї інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову в позові.

Указом Президента України від 29 грудня 2018 року №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, шляхом ліквідації Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q?ля;Голос України&q?ля; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті «Голос України» №185 повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 не з&quK ;явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне порушення серії БР № 186855 водій ОСОБА_5 27 лютого 2017 року, о 13:00 годині, по вул. Різдвяна, 39, в с.Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області, керуючи вантажним автомобілем &quar;DAF&qu.8;, д.н. НОМЕР_3,пошкодив покриття вулиці біля будинку №39, чим порушив вимоги п. 2.3 (є) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 повернуто до Києво-Святошинського ВП ГУ НП України в Київській області для дооформлення. В даній постанові зазначено, що в копії схеми ДТП дані про траспортний засіб, водій якого допустив пошкодження дорожнього покриття, відсутні. Акт обстеження асфальтного покриття пояснення виготовлені неякісно, внаслідок чого є нечитабельні, копія фото дорожнього покриття немає прив&q?сь;язки до місцевості.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2017 року закрито провадження по справі за ч.1 ст.139 КУпАП відносно ОСОБА_5 у зв'язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, вина останнього у даній постанові не встановлена.

Судом також встановлено, що 06 квітня 2017 року між ОСОБА_2 (замовник) та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_7 (підрядник) було укладено договір підряду, відповідно до умов якого підрядник зобов'язується виконати роботи, а саме: демонтаж асфальтобетонного покриття та улаштування нового асфальтобетонного покриття площею 14 м2 за адресою: с. Білогородка, вул. Різдвяна 37а. Вартість робіт та матеріалів складає 7 000 грн.

23 серпня 2017 року представником ОСОБА_2 ОСОБА_8 на поштову адресу ОСОБА_5 було направлено претензію, якою просив останнього протягом 5 робочих днів, з моменту отримання претензію про відшкодування ОСОБА_2 вартості робіт з демонтажу асфальтобетонного покриття та улаштування нового асфальтобетонного покриття площею 14м2 за адресою: с. Білогородка, вул. Різдвяна 37а, на загальну суму 7 000 грн.

Оскільки в добровільному порядку ОСОБА_5 не відшкодував ОСОБА_2вартість вказаних робіт, то він звернувся до суду з даним позовом та просив в судовому порядку стягнути з ОСОБА_5 на його користь суму боргу в розмірі 7000,00 грн., три відсотки річних в розмірі 190,44 грн., інфляційні втрати в розмірі 840,00 грн., проценти згідно облікової ставки НБУ в розмірі 785,06 грн., витрати за договором в розмірі 1700,00 грн.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, суд 1-ї інстанціївиходив з того, що ОСОБА_5 є неналежним відповідачем у даній справі, а тому правових підстав для задоволення позову немає.

Проте, в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, виходячи з наступного.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З системного аналізу даних норм права вбачається, що вони регулюють загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, позивач лише зобов'язаний належними та допустимими доказами довести факт, що він є власником майна, якому відповідачем заподіяно шкоду та розмір такої шкоди.

Шкода є неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага.

Отже, відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб'єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статтей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду із вимогами про відшкодування ОСОБА_5 витрат понесених ним на ремонт дорожнього покриття біля будинків №39 та №37а по вул. Різдвяній в с. Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області.

Поряд з цим, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б обґрунтовано підтверджували, що він є власником будинків 39 та №37а по вул. Різдвяній в с. Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області та дорожнього покриття площею 14м2 біля будинків 39 та 37а по вул. Різдв'яній в с. Білогородка, яке було пошкоджено.

Також, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, оформленого відразу після пошкодження дорожнього покриття (ату про пошкодження дорожнього покриття, оформленого та затвердженого відповідною комісією та/або висновку експертизи), яким було зафіксовано наслідки події із зазначенням видів та об`ємів пошкоджень, а також орієнтовної вартості таких пошкоджень.

Наданий позивачем договір підряду від 06 квітня 2017 року, колегія суддів не розцінює як належний доказ заподіяння позивачу відповідачем матеріальної шкоди, оскільки даний доказ не підтверджує права власності ОСОБА_2 на дорожнє покриття площею 14м2 біля будинків № 39 та № 37а по вул. Різдв'яній в с. Білогородка. Крім того, даний договір жодним чином не підтверджує виконання робіт з ремонту дорожнього покриття та вартості таких робіт, оскільки не містить: локального кошторису та проекту ремонтних робіт, акту приймання-передачі виконаних робіт, квитанції та/або іншого документу, оформленого у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», про оплату позивачем вартості ремонтних робіт та матеріалів в сумі 7 000 грн.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в сумі 7 000 грн. не підлягають задоволенню за їх безпідставністю.

Оскільки правові підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди в сумі 7 000 грн. відсутні, то, як наслідок, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних в розмірі 190,44 грн., інфляційних втрат в розмірі 840,00 грн., процентів згідно облікової ставки НБУ в розмірі 785,06 грн., витрат за договором в розмірі 1700,00 грн.

Проте, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд 1-ї інстанції не взяв до уваги наведені вище норми матеріального права та обставини справи.

Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року ухвалене з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди з підстав необґрунтованості.

Керуючись ст.ст. 386, 1166 ЦК України,ст.ст. 76, 77,78, 81, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року.

Головуючий: Судді: