Постанова

Іменем України

15 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 214/929/17

провадження № 61-26531св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д.Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

представник відповідача - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року у складі судді Попова В. В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що він тривалий час працював у ПАТ «Кривбасзалізрудком» у шкідливих умовах праці, внаслідок чого отримав професійне захворювання та висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від 20 грудня 2016 року йому первинно встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 60 %, а також третя група інвалідності на термін з 12 грудня 2016 року до 01 січня 2018 року.

29 грудня 2016 року його було звільнено із займаної посади на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України у зв'язку з виявленням невідповідності виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню роботи.

Вказані обставини призвели до фізичних і моральних страждань, тому ОСОБА_7 просив суд стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на його користь 100 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року позов ОСОБА_7 задоволено чатсково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_7 30 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди та судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з урахуванням вимог статті 153, частини першої статті 237-1 КЗпП України, статті 13 Закону України «Про охорону праці» у відповідача виник обов'язок відшкодувати позивачу моральну шкоду у зв'язку з отриманим ним на виробництві професійним захворюванням. Визначаючи розмір моральної шкоди суд врахував ступінь вини підприємства, посадові особи якого не створили належних і безпечних умов праці для позивача, глибину душевних страждань позивача, пов'язаних з таким станом його здоров'я, що призвело до порушення звичного способу життя та потребує додаткових зусиль для його організації.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_7 і ПАТ «Кривбасзалізрудком» відхилено.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що під час виконання позивачем трудових обов'язків ним отримано професійне захворювання та, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я на підставі статті 237-1 КЗпП України та з урахуванням роз'яснень, викладених у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач у порушення вимог статті 10, 60 ЦПК України 2004 року не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема відсутні докази в підтвердження наявності факту заподіяння йому моральної шкоди у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача. Так, наданий позивачем акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання не підтверджує наявність моральних страждань у позивача. Однак, ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції вказаним обставинам належної оцінки не дали, внаслідок чого ухвалили незаконні і необґрунтовані судові рішення.

Відзив на касаційну скаргу позивачем не подано.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням вимог процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною другою статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Встановивши, що професійне захворювання позивача, що завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», оскільки було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суди попередніх інстанцій правильно застосували до спірних правовідносин положення статті 237-1 КЗпП України та дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання з роботодавця - ПАТ «Кривбасзалізрудком».

Доводи касаційної скарги про те, що позивач не надав суду доказів на підтвердження наявності факту заподіяння йому моральної шкоди у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача є безпідставними.

Так, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004 № 2 про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок стійкої втрати професійної працездатності, суди врахували обставини, які мають суттєве значення, зокрема глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, наслідки, що наступили, а також дотрималися вимог розумності і справедливості.

З указаного вбачається, що доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи. Інші доводи касаційних скарг фактично стосуються переоцінки доказів та встановлених на їх підставі обставин справи, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

У частині третій статті 436 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк