Справа № 535/1155/18
Провадження № 2/535/444/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Якименко Т.О., при секретарі Балала Л.В., розглянувши у підготовчому засіданні в смт Котельва Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку та нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 селищної ради Полтавської області в якому просить визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку загальною площею 0,83 га, що розташована на території смт. Котельва, вул. Спичака, 16 ОСОБА_2 селищної ради, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, яка на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ПЛ № 061161 виданого ОСОБА_2 селищною радою народних депутатів на підставі рішення від 29 серпня 1997 року № 196 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1498 від 31 жовтня 2001 року, належала ОСОБА_3, який помер 29.12.2009 року.

Одночасно, ОСОБА_1 просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом право власності на нерухоме майно, що складається: з житлового будинку, (літ. А-1), літньої кухні (літ. Б.б), гаража (літ.-Г), сараю (літ.-Д), сараю (літ.-В), сараю (літ.-в), навісу (лат.-б1), колодязя (№ 4), та розташоване за адресою: Полтавська область, Котелевський район, смт. Котельва, вул. Спичака, 16, яке належало ОСОБА_3, який помер 29.12.2009 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 березня 1997 року зареєстровано в реєстрі за № 404.

Особи, які беруть участь у справі у підготовче засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить справу розглянути без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 селищна рада Полтавської області подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст. 206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Положеннямист. 200 ЦПК Українивизначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав.

29 грудня 2009 року помер ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії І-КЕ № 145539, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області 30 грудня 2009 року).

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 селищної ради Полтавської області від 19.02.2010 року № 486, ОСОБА_3, який помер 29 грудня 2009 року був зареєстрований один за адресою: смт Котельва Полтавської області, вул. Спичака, 16.

ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом 18 травня 1999 року зареєстрований в реєстрі за № 645, за яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і все те на що він за законом матиме право на день його смерті заповів брату ОСОБА_4 та сестрі ОСОБА_5 в рівних частках.

В провадження ОСОБА_2 державної нотаріальної контори перебуває спадкова справа № 41/2010 на майно ОСОБА_3, померлого 29 грудня 2009 року.

В матеріалах справи містяться заяви від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про відмову від прийняття спадщини, як спадкоємців за заповітом, а також заява ОСОБА_6 про відмову від прийняття спадщини за законом.

Позивач ОСОБА_1 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інших заяв у спадковій справі не міститься.

Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщин або відмови від її прийняття.

Оскільки інша спадкоємці відмовилися від спадщини, позивач є єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину після померлого ОСОБА_3, який доводився йому двоюрідним дідом.

Родинні звязки позивача з спадкодавцем ОСОБА_3 підтверджуються наступними документами:

- відповідно до свідоцтва про про народження серії ІІ-КЕ № 375130 від 17 березня 1983 року матір'ю позивача є ОСОБА_6, яка в свою чергу була дочкою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження ІІ-УР № 159448від 16 травня 1960 року. ОСОБА_3 (свідоцтво про народження ЯЛ № 225013 від 08 лютого 1955 року) та ОСОБА_4 (посвідка про народження серії УИ № 102158 від 26 березня 1946 року) були рідними братами.

-

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 068191 від 22 лютого 2010 року мати позивача - ОСОБА_6 «Міняйло» ОСОБА_7 після шлюбу змінила прізвище на шлюбне «Ульянова».

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

До складу спадкового майна, належного ОСОБА_3, який помер 29.12.2009 року входить: житловий будинок, жилою площею 30 кв.м. літ. (літ. А-1), літня кухня (літ. Б.б), навіс (лат.-б1), гараж (літ.-Г), сарай (літ.-В), сарай (літ.-Д), сарай (літ.-в), колодязь (№ 4), що знаходиться за адресою: Полтавська область, Котелевський район, смт. Котельва, вул. Спичака, 16, (стара адреса Спичака, 12), право на який мав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 березня 1997 року зареєстровано в реєстрі № 404, та земельна ділянка загальною площею 0,83 га, що розташована на території смт. Котельва, вул. Спичака, 16 ОСОБА_2 селищної ради, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель ведення особистого підсобного господарства, яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ПЛ № 061161 виданого ОСОБА_2 селищною радою народних депутатів на підставі рішення від 29 серпня 1997 року № 196 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1498 від 31 жовтня 2001 року.

Для оформлення своїх спадкових прав, позивач звернувся до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори

Постановою державного нотаріуса ОСОБА_2 деражвної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 409/02-31 від 11 травня 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на його імя на вище зазначене спадкове майно, оскільки, не подано документів необхідних для вчинення нотаріальних дій, а також на запити державного нотаріуса, відділом Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області не наданий Витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Відсутність у Державному земельному кадастрі відомостей щодо належності на праві власності земельної ділянки спадкодавцеві, присвоєння їй кадастрового номера, позбавляє позивача можливості, як спадкоємця за законом, отримати у спадщину спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Згідно з ч.9 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форми державних актів:- на право колективної власності на землю;- на право приватної власності на землю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ N 2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004), є чинними правовстановлювальними документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що оскільки ОСОБА_3 мав право та отримав у приватну власність спірну земельну ділянку з додержанням відповідно до діючого на той час законодавства документу, що посвідчує право власності на нерухоме майно, а тому відсутність у Державному земельному кадастрі відомостей щодо даної земельної ділянки не може слугувати підставою для позбавлення позивача права щодо оформлення своїх спадкових прав на цю землю в судовому порядку.

У державному акті на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 061161, вказане цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до п.п. а), б) ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України одними з категорій поділу земель України за основним цільовим призначенням є землі сільськогосподарського призначення та землі житлової та громадської забудови. Згідно п. а) ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548, підрозділом 01.03 секції А 01 для земель сільськогосподарського призначення визначено вид цільового призначення: для ведення особистого селянського господарства; підрозділом 02.01 секції В 02 для земель житлової забудови визначено вид цільового призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Крім того, до складу спадкового майна, належного ОСОБА_3, який помер 29.12.2009 року входить нерухоме майно, яке складається ж житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташоване за адресою: Полтавська область, Котелевський район, смт. Котельва, вул. Спичака, 16, (стара адреса - вул. Спичака, 12), право на який мав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 березня 1997 року зареєстровано в реєстрі № 404.

Згідно довідки ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації від 13 березня 2018 року за № 2384 право власності на нерухоме майно, що що розташоване за адресою: Полтавська область, Котелевський район, смт. Котельва, вул. Спичака, 16, станом на 31.12.2012 року в реєстровій книзі №21 за реєстровим номером №3917 в цілому зареєстроване за ОСОБА_3.

Однак, зазначений житловий будинок (літ. А-1) містить самочинно збудовані: прибудову літ. а2, у складі приміщень: коридор (1-8) пл. 8.6 кв.м., кухня (1-9) пл. 21.,8 кв.м., загальною площею 30,4 кв.м., прибудова літ. а3 у складі приміщень: топочна (1-10) пл. 3.4 кв.м. будівництво яких, відповідно до технічного паспорта, виготовленого станом на 22.02.2018 року, завершено 2010 року, тобто після смерті спадкодавця ОСОБА_3, котрий помер 29.12.2009 року, а тому не може входити до складу спадкового майна.

Крім того, на зазначене самочинне будівництво відсутня повна технічна документація яка б відповідала вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в звязку з чим державному нотаріусу неможливо встановити склад спадкового майна.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 264-268, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1268 ЦК України, ст. 79, 81, 125 Земельного кодексу України, ст.ст. 22, 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.1990 року, Законом України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про Державний земельний кадастр», постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 року № 449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку та нерухоме майно, задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку загальною площею 0,83 га, що розташована на території смт. Котельва, вул. Спичака, 16 ОСОБА_2 селищної ради, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, яка належала на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ПЛ № 061161 виданого ОСОБА_2 селищною радою народних депутатів на підставі рішення від 29 серпня 1997 року № 196 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1498 від 31 жовтня 2001 року, ОСОБА_3, який помер 29 грудня 2009 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом право власності на нерухоме майно, що складається: з житлового будинку (літ. А-1), та господарчих будівель і споруд: літньої кухні (літ. Б.б), гаража (літ.-Г), сараю (літ.-Д), сараю (літ.-В), сараю (літ.-в), навісу (лат.-б1), колодязя (№ 4), що знаходиться за адресою : Полтавська область, Котелевський район, смт. Котельва, вул. Спичака, 16, яке належало ОСОБА_3, який помер 29 грудня 2009 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги у 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя