Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/4484/17 Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 50 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Борисюка Р.М., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу № 274/4484/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 березня 2018 року, яке ухвалено суддею Замегою О.В. в м.Бердичеві Житомирської області,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до закінчення навчання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.04.2009 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_5, який на даний час вже є повнолітнім та продовжує навчання в Козятинському міжрегіональному вищому професійному училищі. На даний час відповідач будь-якої матеріальної допомоги сину не надає, хоча спроможний її надавати. У звязку з чим, позивач змушена звертатись до суду за захистом прав сина.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 березня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 31.10.2017 на період навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку. Стягнуто з ОСОБА_3 в доход держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину судом не було враховано можливість апелянта надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, не було враховано вартість навчання та проживання повнолітнього сина. Апелянт зазначає, що останній навчається на державному замовленні та не здійснює оплати за навчання. Крім того, навчання здійснюється фактично за місцем постійного проживання сина. Також апелянт зазначає, що його неявка до суду першої інстанції та відсутність заперечень проти позову не свідчить про те, що він погоджується із заявленими позовними вимогами.

В судовому засіданні відповідач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, проте в меншому розмірі чим присуджено судом.

Позивач в судове засідання не з'явилась. Згідно копії актового запису про смерть № 42 від 02 травня 2018 року, складеного Бердичівським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області, ОСОБА_2 померла 29 квітня 2018 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач спроможний надавати допомогу своєму повнолітньому сину, який потребує матеріальної допомоги у звязку з навчання. Крім того, на думку суду, відповідач не надаючи матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, порушує вимогу статті 198 СК України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами (правовий висновок, викладений у постанова ВСУ від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15).

У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності з ч.1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинна довести продовження навчання дочки, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-ТП № 279699, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4).

Як вбачається зі змісту Довідки від 22.09.2017 року №713 Козятинського міжрегіонального вищого професійного училища, повнолітній син ОСОБА_5 є студентом вказаного закладу, за професією «кухар, кондитер, офіціант», навчається на держзамовленні, стипендію не отримує. Період навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2018 року(а.с.3).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Скраглівської селищної ради Бердичівського району Житомирської області від 26.09.2017 року №991, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матірю ОСОБА_2 без реєстрації (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_3 працює в Тунельному загоні № 4 ПАТ «Київметробуд» арматурником з 14 березня 2017 року, має постійний заробіток, який за період з березня 2018 року по серпень 2018 року склав 75 795, 92 грн. 19 жовтня 2009 року відповідач уклав шлюб з ОСОБА_6, яка постійно працює в ТОВ «Центр клінічної офтальмології». Дружина відповідача має повнолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, виходив із того, що повнолітній син - ОСОБА_4, навчається у вищому професійному училищі, потребує матеріальної допомоги, а його батько - ОСОБА_3, має можливість таку допомогу надавати. З урахуванням матеріального стану відповідача, дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів має становити ? частину з усіх видів його заробітку (доходу), при цьому суд врахував обставини, передбачені ст. 182 СК України, в тому числі і ті, на які є посилання у апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Посилання апелянта на закриття справи через смерть позивача є безпідставними. Під час розгляду справи було встановлено, що рішення у справі постановлено 13 березня 2018 року. Позивач ОСОБА_2 померла 29 квітня 2018 року, тобто після ухвалення рішення у справі. Таким чином, оскільки судом першої інстанції ухвалене законне і обґрунтоване рішення, смерть позивача у даному спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для закриття провадження у справі (ч.ч. 1,3 ст. 377 ЦПК України).

Разом з тим, ухвалюючи рішення суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» аліменти у даному випадку необхідно стягнути на користь повнолітнього сина, а не його матері, яка предявила позов до суду. Таким чином рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 березня 2018 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції.

«Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ідн. номер НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого в Солом'янському районі м.Київ по вул.Чумака, 8-а кім.2, аліменти на користь повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31.10.2017 на період навчання сина, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку».

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2018 року.

Головуючий: Судді: