справа № 208/1952/18
№ провадження 2/208/1681/18
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2018 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Тур І.В., позивача - ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

Учасники справи

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощення позовної провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, посилаючись на те, що з грудня 2016 року, без реєстрації шлюбу, вона мешкала однією родиною з відповідачем. Від шлюбу мають дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На момент звернення із позовом до суду спільне проживання однією сім'єю сторонами припинено. Відповідач матеріально не забезпечує дитину, вона самостійно виховує та забезпечує дитину.

Тому просить суд стягувати аліменти з ОСОБА_2 на її користь на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття.

Заяви, клопотання позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала.

Позивач надала відповідь на відзив, в якої зазначає, що відповідач до припинення надання матеріального допомоги на дитину перераховував їй по 3000 грн. щомісяця та вказана обставина свідчить про наявність у відповідача можливості сплачувати вказану суму. Вказала, що, хоча відповідач і зазначає про наявність в нього на утриманні непрацездатних осіб, проте доказів на підтвердження вказаного факту не надає, а стан його здоров'я дозволяє працювати, тому в останнього є можливість сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. щомісяця. Пояснила, що твердження відповідача про неможливість бачитися та спілкуватися з дитиною через перешкоди з її боку є неправдивими, чому відповідач звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною - їй невідомо.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнає частково.

Відповідач надав відзив на позов в якому зазначає, що твердження позивача про те, що він не утримує дитину матеріально є неправдивим. Вказав, що з урахуванням прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, який складає 1559 грн., де 50% такого мінімуму становить 779,50 грн., що є мінімальним грошовим виразом розміру аліментів, які стягуються на дитину відповідного віку, він не заперечує проти стягнення на користь позивача на утримання дитини аліментів у розмірі 1200 грн.

Процесуальні дії по справі.

06 червня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

Суд, вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази

В судовому засіданні встановлено, що батьками дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що вбачається зі свідоцтва про народження дитини, актовий запис № 247 (а.с.5).

Як вбачається з матеріалів справи, дитина ОСОБА_3 зареєстровано разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 10).

Згідно до довідки ТОВ «ОККО-СХІД» № 126 від 03.04.2018 року, ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 26.12.2017 року по теперішній час. З відповіді на відзив вбачається, що позивач приступила до праці.

Застосовані норми права

Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Ст. 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов'язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 цього ж Кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин.

В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи те, що на даний час дитина знаходиться на утриманні позивача - ОСОБА_1, та те, що відповідач на даний час матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд приходить до висновку, з урахування наданих сторонами доказів, що розмір аліментів, які підлягають стягненню становить 1 800 грн., позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню

Щодо судових витрат

Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 180-184 СК України, ст.ст. 7, 19, 141, 206, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити частково.

Стягувати аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 800 (одна тисяча вісімсот) грн. 00 коп. з урахуванням індексації, щомісячно до її повноліття.

Стягнення аліментів з ОСОБА_2 провадити щомісяця, починаючи з 11 квітня 2018 року.

В силу ст. 430 ЦПК України, рішення по справі в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. в дохід держави.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, адреса проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, адреса проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2.

Суддя Похваліта С. М.