Ухвала

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 752/19570/15-ц

провадження № 61-19564св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Дочірнє підприємство «Лакталіс-України»,

треті особи: ОСОБА_5, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника Дочірнього підприємства «Лакталіс-Україна» ? Глоби Олени Василівни на рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Заришняк Г. М., Андрієнко А. М., Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Дочірнього підприємства «Лакталіс-Україна» (далі - ДП «Лакталіс-Україна»), треті особи: ОСОБА_5, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»), про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка сталася за участі наземних транспортних засобів.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 07 березня 2015 року о 18 год 10 хв по вул. Саперно-Слобідська у м. Києві відбулася ДТП за участю автомобіля «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, та автомобіля «Wolksvagen», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить їй на праві власності. Власником автомобіля «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1, є ДП «Лакталіс-Україна». Внаслідок ДТП пошкоджено вказані транспортні засоби.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року водій автомобіля «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_5 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_5 у момент вчинення ДТП перебувала у трудових правовідносинах із ДП «Лакталіс-Україна» та керувала транспортним засобом «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1, у зв'язку із виконанням своїх трудових обов'язків. Тому цивільно-правову відповідальність за заподіяну їй шкоду повинне нести ДП «Лакталіс-Україна» із підстав передбачених статями 1172, 1187 Цивільного кодексу України.

Цивільно-правова відповідальність ДП «Лакталіс-Україна» застрахована у ПрАТ «УСК Княжа Вієна Іншуранс Груп» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24 грудня 2014 року № АІ-4398698.

Згідно зі звітом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит» від 11 серпня 2015 року № 4000/4 (далі - звіт від 11 серпня 2015 року № 4000/4) про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Wolksvagen», державний номерний знак НОМЕР_2, вартість ремонту згідно з ремонтною калькуляцією складає 33 608,73 грн, із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 16 184,28 грн.

26 серпня 2015 року на підставі її заяви грошові кошти у розмірі 16 184,28 грн перераховані ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_8

Згідно з актом здачі-прийняття робіт від 05 жовтня 2015 року № ФОП-5/10-2015 вартість робіт, виконання яких потрібне для повного відновлення транспортного засобу і пов'язане із необхідністю використання нових деталей, вузлів та агрегатів,складає 27 671,57 грн.

Таким чином, відповідач зобов'язаний відшкодувати їй різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка складає 11 487,29 грн.

Крім того, внаслідок ДТП вона зазнала моральної шкоди, яка полягала у переживаннях, стражданнях з приводу порушення її права власності внаслідок пошкодження її транспортного засобу, невідшкодування особами, відповідальними за заподіяні їй збитки у добровільному порядку завданої їй шкоди. Хвилювання та думки про те, як відновити свій транспортний засіб, тримали її у постійній нервовій та психологічній напрузі, вплинули на відносини у сім'ї та на роботі. Фактично втративши можливість користуватися своїм транспортним засобом, вона змушена витрачати значний час для пересування громадським транспортом у робочих справах, змінила свій звичний робочий день, оскільки витрачала час на поїздки до станції технічного обслуговування, страхової компанії, Державної автомобільної інспекції з приводу оформлення документів, пов'язаних із визначенням вартості відновлювальних робіт, підтвердженням розміру шкоди, що спричинило ряд незручностей та проблем.

Враховуючи наведене, позивач просила суд стягнути із відповідача 11 487,29 грн у відшкодування майнової шкоди, 10 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто із ДП «Лакталіс-Україна» на користь ОСОБА_4 2 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2017 року у решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження необхідності використання нових деталей, вузлів та агрегатів для ремонту належного їй транспортного засобу. Вартість майнового збитку, визначеного у звіті від 11 серпня 2015 року № 4000/4, та розмір страхового відшкодування, визначеного у страховому акті від 25 серпня 2015 року № 871, позивачем не оскаржувалися, позов до страховика не пред'являвся, що свідчить про згоду позивача із оцінкою завданого їй майнового збитку та сумою страхового відшкодування. Разом з тим, у результаті ДТП позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у негативних емоціях, пов'язаних із пошкодженням належного їй транспортного засобу, та розмір відшкодування якої складає 2 000,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2016 року та додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2017 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної їй внаслідок пошкодження транспортного засобу та у частині стягнення судового збору скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким вказані вимого задоволено. Стягнуто із ДП «Лакталіс Україна» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження транспортного засобу у сумі 11 487,29 грн. Урешті рішення суду залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не доведено необхідності використання нових деталей, агрегатів і вузлів для ремонту належного їй автомобіля, оскільки це передбачено у звіті від 11 серпня 2015 року № 4000/4 та у акті здачі-прийняття робіт від 05 жовтня 2015 року № ФОП-5/10-2015. Оскільки фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, пошкодженого із вини ОСОБА_5, складає 27 671,57 грн, з яких частково відшкодовано страховою компанією суму 16 184,28 грн, то відповідач повинен для повного відшкодування реальних збитків сплатити позивачеві різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що складає 11 487,29 грн.

У вересні 2017 року ДП «Лакталіс-Україна» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило суд скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити у силі рішення та додаткова рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції не застосував норму статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої відшкодуванню підлягають витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Висновок суду апеляційної інстанції про те, що для відновлення транспортного засобу позивача необхідно використовувати нові деталі, агрегати та вузли є помилковим, оскільки ні у звіті від 11 серпня 2015 року № 4000/4, ні у акті здачі-прийняття робіт від 05 жовтня 2015 року № ФОП-5/10-2015 цього не зазначено, а також це не доведено позивачем. Крім того, скасовуючи додаткове рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції вийшов за межі вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано цивільну справу та надано строк на подання заперечень.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до Дочірнього підприємства «Лакталіс-Україна», треті особи: ОСОБА_5, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,за касаційною скаргою Дочірнього підприємства «Лакталіс-Україна» на рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик