КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/3364/18
№ апеляційного провадження:22-ц/824/1844/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Кошель Б.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Топольському В.О.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 2 липня 2018 року у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 2 лютого 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 31/П/33/207/840, на підставі якого Банк надав останньому кредит у сумі 36000 доларів США зі сплатою 14,49% річних.

У забезпечення виконання кредитного договору, між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 2 лютого 2007 року укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання зобов'язалась відповідати перед Банком за виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань, що випливають із договору кредиту.

Зазначив, що у порушення умов договору кредиту, ОСОБА_3 протягом тривалого часу не виконує взятих на себе зобов'язань, не здійснює погашення відсотків за користування кредитом та тіла кредиту у встановлені терміни, у зв'язку із чим, станом на 16 березня 2018 року виникла заборгованість за договором кредиту по тілу і відсотках у сумі 61949,99 дол. США, пені у розмірі 305619,27 грн.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість за договором кредиту по тілу і відсотках у сумі 61949,99 дол. США, пеню у розмірі 305619,27 грн., а також судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 28998,15 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 2 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Представник апелянта в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, 2 лютого 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 31/П/33/207/840, на підставі якого Банк надав останньому кредит у сумі 36000 дол. США зі сплатою 14,49% річних.

У забезпечення виконання кредитного договору 31/П/33/207/840, 2 лютого 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання зобов'язалась відповідати перед Банком за виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань, що випливають із договору кредиту.

28 грудня 2010 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено додаткову угода №1 до кредитного договору від 2 лютого 2007 року, відповідно до умов якої сторони досягли згоди здійснити реструктуризацію заборгованості за вказаним договором та викласти його у наступній редакції:

Відповідно до п.п. 1.1 Додаткової угоди №1, Позивач надає позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 36000,00 дол. США зі сплатою 14,49 % річних. Щомісячна сума мінімального платежу складає 533,24 дол. СІЛА 24 центи. Щомісячна сума мінімального платежу визначається Графіком (Додатку до цього Договору).

Відповідно до п.п. 1.1.1, при умові виконання ОСОБА_3 умов цього договору, останньому протягом 6 місяців з січня 2011 року по червень 2011 року надається відстрочка сплати частини необхідного платежу, при цьому розмір необхідного платежу визначається в Додатку (Графіку) до цього Договору.

Відповідно до п.п. 1.1.2. Починаючи з липня 2011 року, ОСОБА_3 сплачує:

суму в розмірі відстрочених протягом зазначеного в п. 1.1.1. Договору періоду платежів згідно Графіку до цього Договору;

комісію у розмірі 0,75% від суми залишку по Кредиту, розрахованої на день сплати.

суму в розмірі нарахованих та не сплачених до зазначеного в п. 1.1.1 Договору періоду платежів згідно Графіку до цього Договору.

необхідний платіж у повному обсязі згідно Графіку до цього Договору до кінцевого терміну повернення Кредиту, встановленого п. 1.1 Договору.

Відповідно до п.1.2 Кредит надається Відповідачу 1 на наступні цілі: проведення ремонту та благоустрою.

Відповідно до п. 7.3. Додаткового договору, договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Позичальником своїх Боргових зобов'язань по кредитному договору. Додатковий договір є невід'ємною частиною Кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що у порушення умов договору кредиту, ОСОБА_3 належним чином взяті на себе зобов'язання не виконує, у зв'язку із чим, станом на 16 березня 2018 року виникла заборгованість , яка становить 61949,99 доларів США та 305 619,27 грн. з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 30539,59 доларів США, сума заборгованості за відсотками - 31410,40 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту - 305619,27 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розміру та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до п. 4.1 додаткової угоди до договору кредиту, у разі прострочення ОСОБА_3 зобов'язань щодо строків та повноти сплати кредиту та відсотків визначених кредитним договором, позичальник сплачує ПАТ КБ «Надра» пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення.

Згідно п. 4.2 додаткової угоди до договору кредиту, у разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.2 - 3.3.13, 3.3.15 - 3.3.23 цього договору (крім п. 3.3.7) ОСОБА_3 зобов'язаний сплатити ПАТ КБ «Надра» штраф у розмірі 5 відсотків від суми залишку по Кредиту, розрахованої на день порушення умов цього договору, за кожний випадок.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності ... є підставою для відмови у позові.

За положення статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно з п.п. 3.2.3 додаткової угоди до кредитного договору, сторони домовилися, що кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, комісій та можливих штрафних санкцій у випадках передбачених п.п. 3.2.3.1 - 3.2.3.7 цього договору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки Банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши 7 березня 2013 року вимогу боржнику про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних з ним платежів, а тому, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги.

Доводи скаржника, що строк позовної давності Банком не пропущено, оскільки 21 травня 2013 року між ПАТ «КБ Надра» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір до кредитного договір, відповідно до умов якого, встановлено строк користування кредитними коштами до 5 лютого 2027 року не можуть бути прийнятими судом до уваги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в суді апеляційної інстанції позивач зазначав, що між сторонами укладено кредитний договір № 31/П/33/207/840 від 2 лютого 2007 року та 28 грудня 2010 року - додаткову угода №1 до кредитного договору від 2 лютого 2007 року.

Відповідачі, заявляючи про пропуск строку позовної давності, посилались на вимогу Банку про дострокове стягнення заборгованості від 7 березня 2013 року.

До апеляційної скарги скаржником надано додаткову угоду № 2 від 21 травня 2013 року, якою сторони встановили строк користування кредитними коштами до 5 лютого 2027 року, і яка не була предметом дослідження суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Представником скаржника не надано належних та допустимих доказів щодо неможливості подання цього доказу до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Разом з цим, відповідачами по справі у відзиві на апеляційну скаргу зазначалось, що позивач, і з врахуванням даної додаткової угоди № 2 до кредитного договору, пропустив строк позовної давності, оскільки 7 липня 2014 року направляв боржнику вимогу про дострокове стягнення кредиту протягом 7 банківських днів з дати надіслання банком цього повідомлення.

Відтак, позивачем змінено строк дії кредитного договору з 5 лютого 2027 року до 15 липня 2014 року.

Проте, з позовом до відповідачів Банк звернувся 30 березня 2018 року - з пропуском трирічного строку позовної давності.

У постанові від 9 листопада 2016 року (№ 6-2251цс16) Верховний Суд України зробив висновок про те, що, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов.

Аналогічна правова позиція викладені і у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 17 вересня 2014 року у справі № 6-95цс14, від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-134цс14, від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-127цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс14.

ОскількиБанк змінив строк виконання основного зобов'язання, перебіг позовної давності за вимогами Банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з липня 2014 року, з позовом Банк звернувся лише у березні 2018 року, тому вірним є висновок суду про відмову у стягненні заборгованості із боржників.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 374, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 2 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді