Справа № 638/9633/18
Провадження № 2/638/3995/18
06.11.2018 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Шестака О.І.,
за участю секретаря - Калинової А.М.,
У липні 2018 року ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 або позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» (надалі ТОВ «МКДУ», або відповідач) про визнання майнових прав.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 03 березня 2007 року між ним та ТОВ «МКДУ» укладено Договір про участь у будівництві № 92 (далі Договір), на підставі якого ОСОБА_1 є учасником спільної діяльності з будівництва багатоквартирного житлового будинку із вбудованими нежитловими приміщеннями і підземною автостоянкою.
Будівництво зазначеного будинку здійснюється на земельній ділянці, розташованій по вул. Леніна (зараз Шатилівська) (в районі СШ №116). Ділянка надана на підставі Рішення Харківської міської ради №223/03 від 19.11.2003 р. і договору оренди з Харківським міськвиконкомом від 21.05.2004 р.
Відповідно до п. 1.2 Договору по закінченню будівництва за умови виконання Учасником своїх зобовязань, Забудовник передає у власність Учасника одну квартиру з трьох кімнат (тип ЗЖ), загальною площею орієнтовно 122,85 кв.м., розташовану на шостому поверсі, восьмиповерхової секції.
Згідно з п. 1.4 Договору строк закінчення будівництва визначається рішенням Харківської міської ради і Харківським виконавчим комітетом: 2 квартал 2009 р.
Порядок внесення вкладу визначений сторонами в розділі 3 договору, що передбачає обовязок внесення учасником вкладу в національній валюті безпосередньо в касу Забудовника або шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Забудовника у строк до 6 березня 2007 р. у сумі 745 945,00 (сімсот сорок пять тисяч девятсот сорок пять гривень 00 коп.), що складає еквівалент 147 120,00 доларів Сполучених Штатів Америки за курсом на момент укладення договору.
Виконання належним чином обовязку щодо внесення вкладу ОСОБА_1 підтверджується Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 216 від 03.03.2007 р.
Таким чином, позивач повністю виконав свої договірні зобовязання та набув майнових прав на обумовлений Договором обєкт нерухомості.
Однак Забудовник ТОВ «МКДУ» до теперішнього часу будівництво багатоквартирного житлового будинку із вбудованими нежитловими приміщеннями і підземною автостоянкою не здійснив.
Така бездіяльність відповідача порушує права позивача, який правомірно очікує на отримання матеріальних благ за Договором про участь у будівництві № 92 від 03.03.2007 р., а саме: одну квартиру з трьох кімнат (тип ЗЖ), загальною площею орієнтовно 122,85 кв. м., розташовану на шостому поверсі, восьмиповерхової секції.
Відповідачем не вживається жодних заходів, спрямованих на виконання зобов'язань перед позивачем за Договором, зокрема не отримано дозвіл на будівництво, не вживаються заходи з охорони та збереження вже зведених будівельних конструкцій. Строк будівництва неодноразово продовжувався.
Внаслідок бездіяльності відповідача строки введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку із вбудованими нежитловими приміщеннями і підземною автостоянкою по вул. Леніна (зараз Шатилівська) (в районі СШ №116) давно порушені, а позивачем не набуто належне йому право власності на обєкти нерухомості. Значне перевищення даних строків порушує його права на отримання у власність квартири.
Станом на день подачі позову, будівництво будинку не закінчено та в експлуатацію він не введений. Право на отримання у власність квартири не зареєстроване в жодному державному реєстрі та не визнано.
Водночас, Забудовника Товариство з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна», Постановою господарського суду Харківської області від 21.01.2016 р. визнано банкрутом (Справа № 922/3903/14).
Дані обставини в подальшому при зміні забудовника для завершення будівництва можуть вплинути на передачу квартири у власність позивача відповідно до вимог договору та передачу квартири третім особам.
Позивач просив суд визнати за собою (ОСОБА_1) право власності на майнові (речові) права, що виникають з договору про участь у будівництві № 92 від 03.03.2007 р., у тому числі право на отримання в натурі квартири з трьох кімнат (тип ЗЖ), загальною площею орієнтовно 122,85 кв.м., розташовану на шостому поверсі, восьмиповерхової секції в багатоквартирному житловому будинку із вбудованими нежитловими приміщеннями і підземною автостоянкою по вул. Леніна (зараз Шатилівська) (в районі СШ №116), будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана на підставі Рішення Харківської міської ради №223/03 від 19.11.2003 р. і договору оренди з Харківським міськвиконкомом від 21.05.2004 р. та право набути у майбутньому право власності на цю квартиру.
Ухвалою Дзержинського суду м. Харкова від 11.07.2018 р. відкрито провадження у справі.
У судове засідання позивач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача подав до суду заяву від 06.11.2018 року про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, також у разі неявки відповідача просив винести заочне рішення.
У судове засідання представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про повернення викликів суду з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання». Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляд справи до суду не надходило, заперечення, відзиви або пояснення на позов не надавали.
Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, суд, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів, про що не заперечував у письмовій заяві і представник позивача.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з відсутністю учасників справи.
Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини справи, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
При розгляді справи судом встановлено, що 03 березня 2007 року між ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» укладено Договір про участь у будівництві № 92, на підставі якого ОСОБА_1 є учасником спільної діяльності з будівництва багатоквартирного житлового будинку із вбудованими нежитловими приміщеннями і підземною автостоянкою, на земельній ділянці, розташованій по вул. Леніна (зараз - Шатилівська) (в районі СШ №116), ділянка надана на підставі Рішення Харківської міської ради №223/03 від 19.11.2003 р. і договору оренди з Харківським міськвиконкомом від 21.05.2004 р. Відповідно до п. 1.2 Договору по закінченню будівництва за умови виконання Учасником своїх зобовязань, Забудовник передає у власність Учасника одну квартиру з трьох кімнат (тип ЗЖ), загальною площею орієнтовно 122,85 кв.м., розташовану на шостому поверсі, восьмиповерхової секції. Порядок внесення вкладу визначений сторонами в розділі 3 Договору, що передбачає обовязок внесення Учасником вкладу в національній валюті безпосередньо в касу Забудовника або шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Забудовника у строк до 6 березня 2007 р. у сумі 745 945,00 (сімсот сорок пять тисяч девятсот сорок пять гривень 00 коп.), що складає еквівалент 147 120,00 доларів Сполучених Штатів Америки за курсом на момент укладення договору, ця вимога Договору ОСОБА_1 виконана належним чином, що підтверджується Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 216 від 03.03.2007 р. на суму 745 945,00 (сімсот сорок пять тисяч девятсот сорок пять гривень 00 коп.) грн.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.
Статтею 96 ЦК України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.
Згідно зі ст. 177 ЦК України до об'єктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше.
Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено поняття «майнові права». Так вони можуть оцінюватися, як будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права ) права на проведення діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.
Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. (постанова Верховного Суду України № 6-168цс12 від 30 січня 2013 р.).
Статтями 181 та 182 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухомості) належать об'єкти, що розташовані на земельній ділянці, а право власності та інші речові права на нерухомі речі, зокрема їх виникнення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. ЦК України передбачає, зокрема ст. ст. 316-323, 325, 328, 331, 334, 379-382, загальні засади права власності. Зокрема передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; усі суб'єкти права власності є рівними перед законом; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом; право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва; житлом фізичної особи є квартира.
Відповідно до ст. 1130 Цивільного кодексу України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників. Відповідно до ч. 2 ст. 1131 ЦК України, умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.
Статтями 526, 527, 530-532 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. ст. 610-612, 623 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Так, відповідач ТОВ «МКДУ» у порушення умов договору не виконав своїх зобов'язань щодо закінчення будівництва, підписання актів та передачі документів на квартири.
Відповідно до п. 1.4 Договору строк закінчення будівництва визначається рішенням Харківської міської ради і Харківським виконавчим комітетом: 2 квартал 2009 р.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
З матеріалів справи встановлено, що станом на липень 2018 року будинок не закінчений будівництвом, не введений в експлуатацію. Доказів повідомлення позивача про зміну термінів введення в експлуатацію суду подано не було.
Постановою господарського суду Харківської області від 21.01.2016р. визнано банкрутом (Справа № 922/3903/14).
Правовий висновок зробив Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 12 листопада 2014 року при розгляді справи № 6-129 цс 14, предметом якої був спір про визнання права власності на житло за позовом особи до ТОВ «Аверс-сіті». При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого захист майнових прав на новостворене майно, прийняте до експлуатації та оформлене (зареєстроване) на іншу особу, у разі невизнання цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства, зокрема на підставі статті 392 ЦК України.
Ст. 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» визначено, що інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути кошти, цільові банківські вклади, паї, акції та інші цінні папери (крім векселів).
Стаття 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» встановлює, що об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права.
У ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» зазначено, що інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності.
Як вбачається із матеріалів справи, сторони договору відповідно до статей 626-628 ЦК України визначили об'єкт нерухомості, вартість майнових прав, порядок передачі майнових прав та оформлення права власності на об'єкт нерухомості, Договір про участь у будівництві № 92 від 03.03.2007 року сторонами не оспорювався.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 здійснив інвестицію у будівництво, на підставі Договору про участь у будівництві № 92 від 03.03.2007 року має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктом та результатом інвестицій відповідно до законодавчих актів України, тобто об'єкт та результат інвестицій є власністю інвестора, з огляду на що позовні вимоги про визнання права власності на майнові (речові) права, що виникають з Договору підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в сумі 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про інвестиційну діяльність»; ст.ст. 1, 2, 11, 15, 16, 96, 177, 181, 182, 316-323, 325, 328, 331, 334, 379-382, 386, 526, 527, 530-532, 610-612, 623, 626-628, 1130, 1131 ЦК України; ст.ст. 5, 10, 12, 13, 81, 89, 128, 131, 141, 247, 259, 263-265, 268, 272, 280-283 ЦПК України, суд, -
Визнати за ОСОБА_1 право власності на майнові (речові) права, що виникають з договору про участь у будівництві № 92 від 03.03.2007 р., у тому числі право на отримання в натурі квартири з трьох кімнат (тип ЗЖ), загальною площею орієнтовно 122,85 кв.м., розташовану на шостому поверсі, восьмиповерхової секції в багатоквартирному житловому будинку із вбудованими нежитловими приміщеннями і підземною автостоянкою по вул. Леніна (зараз - Шатилівська) (в районі СШ №116), будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана на підставі Рішення Харківської міської ради №223/03 від 19.11.2003 р. і договору оренди з Харківським міськвиконкомом від 21.05.2004 р. та право набути у майбутньому право власності на цю квартиру.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Дзержинський районний суд міста Харкова.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Шестак О.І.