Дата документу 22.11.2018 Справа № 331/3491/18
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 331/3491/18 Головуючий у 1-й інстанції: Жукова О.Є.
Провадження № 22-ц/807/303/18 Суддя-доповідач Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі:

Головуючого Воробйової І.А.,

Суддів Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до КП «Водоканал» про зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до КП «Водоканал» про зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 14.07.2017 року він звернувся до КП «Водоканал» зі зверненням, в якому просив надати роздруківку платежів за період з січня 2015 року, провести перерахунок з урахуванням субсидії, відкликати повідомлення про наявність в нього заборгованості, однак відповіді не отримав, в зв'язку з чим 12.10.2017 року він вдруге звернувся до відповідача з аналогічним зверненням.

Проте, станом на 24.05.2018 року відповідачем не було надано відповіді на його звернення.

Вважає, що такими діями відповідача йому завдано матеріальних збитків в розмірі 4000 грн., оскільки йому не було надано субсидію, а також моральну шкоду, яка полягає в приниженні його честі та гідності, яку він оцінює в 5 000 грн.

Враховуючи вищенаведене просив суд визнати незаконною бездіяльність КП «Водоканал», яка полягає у неповідомленні про розгляд його звернення від 12.10.2017 року та зобов'язати КП «Водоканал» повідомити його про наслідки розгляду його звернення від 12.10.2017 року, стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 4 000 грн. та моральну в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність КП «Волоканал»,яка полягає у неповідомленні ОСОБА_3 про розгляд його звернення від 12.10.2017 року та зобов'язано КП «Водоканал» повідомити ОСОБА_3 про наслідки розгляд його звернення від 12.10.2017 року відповідно до ЗУ «Про звернення громадян».

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду, ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач скористався правом на відзив, у якому зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та скасуванню не підлягає.

Вислухавши доповідача, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1 п. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

За критеріями, визначеними в статті 274 ЦПК України, даний спір відноситься до категорії малозначних справ.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.

Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненням громадян слід розуміти викладені в письмовій формі або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина перша статті 3 Закону України «Про звернення громадян»).

Звернення адресуються, в тому числі, підприємствам, установам та організаціям, незалежно від форм власності, а у зверненні повинно бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги, а письмове звернення повинно бути підписано заявником із зазначенням дати (частини перша та сьома статті 5 Закону України «Про звернення громадян»).

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду.

Частиною 3 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Зокрема, статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» встановлені терміни розгляду звернень громадян, визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Судом встановлено, що 14 липня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до КП «Водоканал» з повідомленням, в якому просив надати йому роздруківки платежів за період з січня 2015 року з зазначенням часу виникнення заборгованості, провести перерахунок з урахуванням субсидії та відкликати повідомлення про наявність у нього заборгованості.

Зазначене повідомлення отримано КП «Водоканал» 14 липня 2017 року , що підтверджено штампом вхідної кореспонденції на заяві за № 10822 від 14.07.2017 року.

28.07.2017 року за № 8611 КП «Водоканал» було надано ОСОБА_3 відповідь про розгляд його звернення, зокрема, надано розрахунок заборгованості з січня 2015 року.

Зазначена відповідь була направлена ОСОБА_3 28.07.2017 року, що підтверджено Журналом реєстрації вихідних документів , який був наданий відповідачем.

Відмовляючи у задоволенні цих позовних вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що позивач не зазначив в чому виявилися його моральні чи фізичні страждання або інші негативні явища, які були завдані діями відповідача, а тому суд правомірно відмовив у вимозі позивача щодо стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували заподіяння йому матеріальної шкоди .

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обгрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Ураховуючи наведене та положення ст. 375 ЦПК апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: