Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 461/12597/15-ц

провадження № 61-37948 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Львівське міське комунальне підприємство по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг»;

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6;

треті особи: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Львівська міська рада;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» на постанову апеляційного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Левика Я. А., Струс Л. Б., Шандри М. М.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року Львівське міське комунальне підприємство по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» (далі - ЛМКП «Айсберг») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6, треті особи: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Львівська міська рада, про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 та зареєстровані у цій квартирі. Квартира знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, утримання та експлуатацію якого здійснює ЛМКП «Айсберг». Відповідачі належним чином не сплачували за фактично надані позивачем житлово-комунальні послуги у період з липня 2010 року по серпень 2015 року, унаслідок чого станом на 28 серпня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 18 922 грн 64 коп., з яких: заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 13 527 грн 94 коп.; заборгованість за надані послуги з холодного водопостачання та водовідведення у розмірі 5 394 грн 70 коп.

Ураховуючи викладене ЛМКП «Айсберг» просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 18 922 грн 64 коп. та понесені судові витрати.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2016 року позов ЛМКП «Айсберг» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь ЛМКП «Айсберг» по 6 307 грн 33 коп. з кожного у погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що будинок, в якому проживають відповідачі, перебуває на балансі та утриманні ЛМКП «Айсберг», яке несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям (у тому числі і відповідачам), тому відповідачі повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати наданих й отриманих послуг у повному обсязі. У порушення частини другої статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», статей 15, 18, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі належним чином у період з липня 2010 року по серпень 2015 року не оплачували кошти за фактично надані позивачем житлово-комунальні послуги, чим допустили заборгованість. Квартира відповідачів приватизована і тому на них не розповсюджуються правила ЖК УРСР про солідарну відповідальність за комунальними боргами наймачів та членів їх сімей в квартирах державного житлового фонду. Також на них не розповсюджуються правила ЖК УРСР про солідарну відповідальність за комунальними боргами наймачів та членів їх сімей в приватних будинках, оскільки вони є власниками квартири, а не наймачами чи членами наймача власника будинку. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з липня 2010 року по серпень 2015 року в рівних частках.

Постановою апеляційного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 задоволено. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ЛМКП «Айсберг» відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що нарахування заборгованості за період з липня 2010 року по серпень 2015 року за послуги з водопостачання та водовідведення є безпідставною, оскільки у квартирі відповідачів відповідно до вимог закону встановлені квартирні прилади обліку споживання води, які проходять періодичні повірки та, крім цього, у них наявні фактичні договірні стосунки з надання послуг з водопостачання та водовідведення, безпосередньо з виробником - Львівським міським комунальним підприємством «Львівводоканал», ними отримуються та оплачуються такі послуги.

Вимоги про стягнення заборгованості з надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території є безпідставними, оскільки надання та отримання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не укладено. ЛМКП «Айсберг» не виконано рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 вересня 2011 року у справі № 2-466/2011, яким позов ОСОБА_6, ОСОБА_4 до ЛМКП «Айсберг» про зобов'язання вчинити дій задоволено. Зобов'язано ЛМКП «Айсберг» виконати вимогу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо укладення договору «Про надання послуг з утримання будинку», укласти з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 АДРЕСА_2 договір «Про надання послуг з утримання будинку» та договір «Про надання послуг з вивезення побутових відходів» на основі типового договору відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів». Нарахування заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території було здійснене позивачем за спірний період формально, лише з урахуванням відповідних тарифів, без урахування наданих та фактично отриманих послуг.

У червні 2018 року ЛМКП «Айсберг» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило постанову апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що обов'язок споживача житлово-комунальних послуг (власника житла) ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі. Відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 08 червня 2007 року № 365 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у м. Львові.

ЛМКП «Айсберг» належним чином та у повному обсязі надає споживачам послуги з утримання будинку № 15 по вул. Гнатюка у м. Львові та його прибудинкової території. Типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ЛМКП «Айсберг» мешканцям затверджений рішеннями виконавчого комітету Львівської міської ради від 26 грудня 2008 року № 1431, від 26 листопада 2010 року № 1651, від 31 травня 2011 року № 561 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку» та визначено для кожного будинку окремо, що підтверджується укладеними договорами із спеціалізованими підприємствами, що надають послуги з дератизації та дезінфекції, освітлення місць загального користування, вивезення сміття, аварійними службами, та актами виконаних робіт, тощо.

Відповідно до пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2013 року N 970 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі» у разі надходження актів-претензій від споживачів за формою згідно з додатком 1 та прийняття виконавцем рішення про їх задоволення перерахунок проводиться протягом наступного місяця з дати отримання виконавцем акта-претензії. Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком. Перерахунок за актом-претензією проводиться для усіх споживачів будинку, яким не були надані послуги. Невиконання певного виду робіт, пов'язаних з наданням послуг, у зв'язку із ненастанням строку їх виконання за планом або графіком, складеним виконавцем, не є підставою для проведення перерахунку за актом-претензією.

Проте жодних актів-претензій ані відповідачами, ані мешканцями будинку у якому проживають відповідачі, за спірний період складено не було, що свідчить про відсутність претензій у мешканців будинку, у якому проживають відповідачі, та про належність надання послуг зі сторони ЛМКП «Айсберг».

У серпні 2018 року ОСОБА_6, ОСОБА_4 подали відзиви на касаційну скаргу, в яких зазначили, що постанова апеляційного суду є законною та обґрунтованою. Посилались на те, що за послуги з водопостачання та водовідведення вони сплачують безпосередньо Львівському міському комунальному підприємству (далі - ЛМКП «Львівводоканал»), що підтверджується квитанціями про оплату послуг з водопостачання та водовідведення, актами реєстрації лічильників та даними про проведення повірки у 2014 році. Станом на січень 2017 року заборгованість за надання послуг з водопостачання та водовідведення відсутня.

Вимоги про стягнення заборгованості з надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території є безпідставними, оскільки відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Проте із позивачем договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався, рішення суду, яким позивача зобов'язано укласти з ними договір про надання житлово-комунальних послуг не виконано. Той факт, що позивач ухиляється від укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, свідчить про те, що позивач не бажає документально підтвердити надання відповідних комунальних послуг, оскільки надаються вони не належним чином, а доказів, які б підтверджували надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території належної якості, позивач не надав.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У серпні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду частково не відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 та зареєстровані у цій квартирі.

Квартира знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, утримання та експлуатацію якого здійснює ЛМКП «Айсберг».

Пред'являючи позов, ЛМКП «Айсберг» посилалось на те, що відповідачі у період з липня 2010 року по серпень 2015 року не сплачували за фактично надані позивачем житлово-комунальні послуги, унаслідок чого станом на 28 серпня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 18 922 грн 64 коп., з яких: заборгованість відповідачів за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 13 527 грн 94 коп.; заборгованість за надані послуги з холодного водопостачання та водовідведення у розмірі 5 394 грн 70 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за послуги з холодного водопостачання та водовідведення, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що у квартирі відповідачів встановлені квартирні прилади обліку споживання води, які проходять періодичні повірки, а за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення вони сплачують безпосередньо до ЛМКП «Львівводоканал», заборгованість відсутня (а.с. 242-245 т. 2, а.с. 10-11 т. 3).

Отже, у цій частині судове рішення апеляційного суду є законним, обґрунтованим і доводи касаційної скарги про наявність заборгованості по сплаті за послуги з холодного водопостачання та водовідведення висновків суду не спростовують.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості відповідачів за послуги з утримання будинку та прибудинкової території апеляційний суд не врахував таке.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15.

За змістом частин першої-другої статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків), здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 (зі змінами) власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт претензія складається і скріплюється підписами споживача і представника виконавця, подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії.

У порушення наведених вище норм права та вимог статті 382 ЦПК України апеляційний суд не врахував, що відсутність між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживачів від їх оплати. При цьому, пославшись звернення відповідачів та інших мешканців будинку щодо неналежного санітарного, протипожежного стану будинку, сходових кліток, інженерного обладнання будинку, апеляційний суд не врахував, що актів-претензій про надання позивачем послуг неналежної якості матеріали справи не містять, а при доведенні цих обставин, це могло б бути підставою для перерахунку платежів, а не звільнення від їх оплати. Тобто суд фактично звільнив відповідачів від сплати за отримані ними послуги, хоча законодавством не передбачено такого звільнення, а згідно зі статтею 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише у випадку доведення відсутності її вини у порушенні такого зобов'язання.

За таких обставин рішення апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог ЛМКП «Айсберг» до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території не може вважатись законним й обґрунтованим, тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України воно підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з пунктами 1 та 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року в частині вирішення позовних вимог Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову апеляційного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк