ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/655/18 Справа № 214/1894/18 Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О.І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання : Євтодій К.С.

сторони справи: позивач - ОСОБА_1,

відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦКС-СТАЛЬ», Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС ІНЖИНІРІНГ»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 липня 2018 року, ухваленого суддею Євтушенком О.І. у м. Кривому Розі, повний текст рішення суду складено 30 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовомдо Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦКС-СТАЛЬ» (надалі -ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ»), Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС ІНЖИНІРІНГ» (надалі -ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» ) про зобов'язання видати трудову книжку, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В мотивування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що з 23.01.2017 року він був прийнятий на посаду машиніста гусеничного крану РТК-250-2 в ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» на підставі трудового договору із внесенням відповідного запису до трудової книжки. Разом з ним з того самого часу працював машиністом гусеничного крану його син ОСОБА_2 Працювали вони вахтовим методом на обєктах в порту м. Южне Одеської області на будівництві зернового терміналу «МВ Карго». 21.12.2017 року під час роботи на вказаному об'єкті трапилася аварія за участю його сина, в результаті якої відбулося падіння крану. Потерпілих від аварії не було, в усній формі винним у виникненні аварії визнано його сина. Розслідування причин аварії на підприємстві не проводилось. 22.12.2017 року останній день він був на роботі, а 23.12.2017 року вони разом з сином поїхали до керівництва ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» в м. Дніпро для з'ясування причин аварії. З того часу на роботі він не з'являвся. В кінці грудня 2017 року працівник відділу кадрів ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» повідомила про звільнення з роботи за прогули, проти чого він не заперечував та просив видати йому трудову книжку. Натомість приїхати до м. Дніпро він не зміг за станом здоров'я, оскільки в період з 29.12.2017 року по 06.01.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Криворізька міська лікарня №5» ДОР, з 13.01.2018 року по 18.01.2018 року на амбулаторному лікуванні в КУ «ЦПМСД №4» м. Кривого Рогу.

На початку січня 2018 року йому зателефонувала працівник ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» та повідомила, що на його адресу підприємством направлено пакет документів, які він повинен підписати та повернути. 19.01.2018 року він отримав наказ про звільнення з ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» з 24.11.2017 року; заява про прийом на роботу в ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» з 24.11.2017 року від 24.11.2017 року; наказ №33-к про припинення трудового договору в ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» від 24.11.2017 року; наказ №63-к про припинення трудового договору в ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» від 29.12.2017 року; наказ №43-к 000000093 про прийняття на роботу в ТОВ «СКС-ІНЖИНІРІНГ» від 24.11.2017 року, починаючи з 27.11.2017 року; заява про звільнення з ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» від 29.12.2017 року - з 29.12.2017 року. Вказані документи він не підписував та зворотно не направляв. Однак на початку січня 2018 року на адресу ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» він направив заяву про звільнення його за власним бажанням з 24.11.2017 року, а в лютому 2018 року до ГУ Держпраці в Дніпропетровській області направив скаргу на дії посадових осіб ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» та ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ», відповідь на яку отримав в березні 2018 року, з якої слідує, що будь-яких порушень в діях посадових осіб підприємств установлено не було, адже укладений з ним ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» трудовий договір було припинено 29.12.2017 року на підставі наказу №43-к від 24.11.2017 року на підставі ст.38 КЗпП України у зв'язку зі звільненням його за власним бажанням.

При цьому, згідно з наказом №42-к від 24.11.2017 року його начебто було прийнято на роботу в ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» з 27.11.2017 року, однак жодних заяв про прийняття його на роботу на вказане підприємство від не подавав. Свою трудову книжку він подав до відділу кадрів ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ», де він дійсно працював з 23.01.2017 року по 22.12.2017 року, отримуючи заробітну плату, після чого на роботу не виходив. З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що керівництво ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» неправомірно не видає йому трудову книжку, у зв'язку з чим він просить суд зобов'язати вчинити вказані дії в примусовому порядку із стягненням середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки з вини власника в порядку ст.234 КЗпП України.

Після уточнення позовних вимог просив суд: зобов'язати ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» та ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» видати йому трудову книжку, яку він здав до відділу кадрів ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» 23.01.2017 року при оформленні документів по працевлаштуванню; стягнути з ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до дати видачі йому трудової книжки, який станом на 23.03.2018 року складає 9600 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 4760 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 липня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення його позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду про працевлаштування у ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» ґрунтуються на припущеннях, оскільки заяву про працевлаштування не подавав та не підписував. Судом не взято до уваги, що відповідачем ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» не заперечувалось наявність його трудової книжки, згідно записів якої, його звільнено 29 грудня 2017 року.

У відзиву на апеляційну скаргу відповідач ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» ставить питання про залишення рішення суду, як законного та обґрунтованого без змін, а апеляційної скарги без задоволення. В мотивування відзиву зазначає, що позивач згідно наказу №43-к від 24 листопада 2017 року перебуває у трудових відносинах з ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ», згідно відомостей банківських переказів ним отримувалась заробітна плата з листопада 2017 по січень 2018р., проводились відрахування обов'язкових платежів.

ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» подало відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить рішення суду, як законе та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу, як безпідставну - без задоволення. В мотивування відзиву зазначає, що позивач з 24 листопада 2017 року звільнений з підприємства на підставі його заяви за власним бажанням. Матеріалами справи підтверджено, що позивач власноруч заповнював вахтовий журнал машиніста крана, згідно якого він виходив на роботу ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» та отримував за виконану роботу заробітну плату.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та наданих на неї відзивів, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у повному обсязі.

Матеріалами справи встановлено, що згідно наказу №04-к від 20.01.2017 року ОСОБА_1 прийнято на роботу з 23.01.2017 року машиністом гусеничного крану ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» як за основним місцем роботи з тривалістю робочого тижня 40 год., окладом 3250 грн. (т.2 а.с.19).

20.01.2017 року повідомлення про прийняття ОСОБА_1 на роботу направлено підприємством до Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська та отримало податковою інспекцією 20.01.2017 року (т.2 а.с.20, 21)

Позивач ОСОБА_1 24.11.2017 року подав заяву про звільнення його за власним бажанням з 24.11.2017 року (т.2 а.с.22, 156).

Відповідні записи про прийняття та звільнення із займаної посади за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України з 24.11.2017 року відповідно до наказу №33-к від 24.11.2017 року міститься в належній ОСОБА_1 трудовій книжці серії БТ-І № 4534557, копія якої міститься в матеріалах справи. Трудові відносини ОСОБА_1 з ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» припинено 24.11.2017 року з ініціативи працівника у зв'язку зі звільненням за власним бажанням. (т.1 а.с.121-123).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що при звільненні з ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» йому не було видано трудову книжку в межах строків, встановлених законом. При цьому, посилався, що з ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» в трудових відносинах він ніколи не перебував.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» існують трудові правовідносини, які не припинені, тому заявлені вимоги є передчасними, а до ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» безпідставними.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу видачі трудової книжки після звільнення, порядку відшкодування заробітної плати за час затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу визначено КЗпП України.

Відповідно до ч.1ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені вст.116 цього Кодексу.

Статтею 48 КЗпП України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів.До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Як визначено п.1.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року (далії за текстом Інструкція про порядок ведення трудових книжок), при влаштуванні на роботу працівники зобов'язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Як видно із записів в трудовій книжці, виданій ОСОБА_1, його звільнено 24.11.2017 року з ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» та цього ж дня прийнято до ТОВ "СКС ІНЖИНІРІНГ", що свідчить наказ №43-к про прийняття ОСОБА_1 на посаду машиніста гусеничного крану ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» з 27.11.2017 року (т.1 а.с.124).

Відповідно до табелю обліку робочого часу за листопад 2017 року, останнім робочим днем ОСОБА_1, в ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» є 24.11.2017 року (т.2 а.с.24-26). Також дані фактичні обставини підтверджуються власноруч написаною позивачем директору ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» заяви про звільнення 24 листопада 2017 року з 24 листопада 2017 року ( а.с.22 том2 ). Дані обставини спростовують його посилання в апеляційній скарзі на продовження роботи на цьому підприємстві до 20.12.2017 року.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність припинення трудових відносин позивача ОСОБА_1 із ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» 24.11.2017 року.

Трудова книжка за розпорядженням позивача передана з ТОВ «ЦКС-СТАЛЬ» до ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» через представника підприємства, на підставі чого, видано наказ №43-к від 24.11.2017 року про прийняття його на роботу з 27.11.2017 року. Позивач фактично приступив до виконання своїх посадових обов'язків, його допущено до робочого місця.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про доведеність працевлаштування ОСОБА_1 у ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» з 27.11.2017 року. Його допущено до виконання робіт машиніста гусеничного крану на об'єкті виробництва терміналу по перевантаженню зернових вантажів на причалі №25, розташованому на території Визирської та Новобілярської селищних рад Одеської області.

Як видно з повідомлення ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» до Управління Пенсійного фонду передано 24.11.2017 року відомості про прийняття працівників на роботу, в переліку яких, зокрема, є й прізвище позивача ОСОБА_1, його реєстраційний номер облікової картки платника податків (т.1 а.с.126).

З 27.11.2018 року позивач ОСОБА_1 отримував заробітну плату на відповідний банківський рахунок яка була нарахована та виплачена ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ».

Згідно довідки ОТП Банку №307-5-5/46 від 04 травня 2018 року, зарахування коштів на рахунок НОМЕР_1 держателя ОСОБА_1 який отримується Банком від ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» було зараховано 11 грудня 2017 року заробітна плата за другу половину листопада 582,05 грн., 11 грудня 2017 року аванс на відрядження за грудень 2017 року 2992,00 грн., 22 грудня 2017 року аванс за першу половину грудня 2017 року в сумі 1438,84 грн. (а.с 57-59 том2)

Факт того, що ОСОБА_1 приступив до роботи в ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» саме з 27.11.2017 року також підтверджується відомостями з табелю обліку використання робочого часу за листопад 2017 року (т.1 а.с.185, графа №32). Востаннє позивач вийшов на роботу 20.12.2017 року (т.1 а.с.181, графа №26). За результатами предрейсового огляду 21.12.2017 року ОСОБА_1, не було допущено до роботи (т.1 а.с.211). Після цього, з 22.12.2017 року позивач не з'явився на робочому місці.

Колегія суддів вважає правомірним перебування трудової книжки позивача у ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» та відсутність підстав для її повернення працівнику, оскільки в судовому засіданні встановлено, що трудові правовідносини між сторонами тривають, на підтвердження чого в судовому засіданні колегії суддів представник відповідача подав розрахункові відомості за травень-жовтень 2018 року.

Колегія суддів не може визнати прийнятними доводи апеляційної скарги позивача що обставини його звільнення у ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ» підтверджуються записом, що міститься в трудовій книжці, оскільки як видно із копії трудової книжки на ім'я позивача, запис №48 про його звільнення 29 грудня 2017 року скасований того ж дня та визнаний підприємством недійсним ( а.с.124 том 1).

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Національні суди оцінюючи аргументи та приймаючи докази, мають обов'язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішення Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов'язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Належними та допустимими доказами доведено працевлаштування позивача з 27 листопада 2017 року у ТОВ «СКС ІНЖИНІРІНГ». Трудові правовідносини за ініціативою жодної із сторін не припинено, що виключає правові підстави для зобовязання повернути трудову книжку, яка перебуває на зберіганні на підприємстві.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 липня 2018 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: