Справа № 461/8392/18
Провадження № 2/461/1658/18
УХВАЛА

14.11.20184.11.2018 року суддя Галицького районного суду м. Львова Фролова Л.Д., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області про усунення перешкод у здійсненні права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з відповідним позовом, в якому просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності та зняти арешт з транспортного засобу марки Infinity FX 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, № двигуна 35DA014530, № кузова JNRAS08W07X204466, належного ОСОБА_1 на праві власності, накладеної постановою слідчого слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у рамках розслідування кримінальної справи № 141-2596. У своєму позові позивач вказує, що вона не була ані підозрюваною, ані обвинуваченою у кримінальній справі, в рамках якої накладено арешт на рухоме майно. Крім того, зазначає, що право власності на нерухоме майно набуте позивачем у визначений законом спосіб. Накладений арешт обмежує права позивача, як власника майна на розпорядження належним їй майном.

Як вбачається з наданих документів, оскаржуваний позивачем арешт на нерухоме майно був накладений в рамках кримінальної справи № 141-2596, яка (зазначено у позові) завершена 06 квітня 2012 року.

За змістом ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним.

У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України.

Як роз'яснено у п. 20 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» питання, пов'язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішуються відповідно до розділу VIII КПК України. При цьому слід додати, що ст. 539 цього Кодексу прямо передбачено, що потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звернутися до суду з клопотанням про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов'язків чи законних інтересів.

Станом на 06 квітня 2012 року момент звершення кримінальної справи, як зазначено у позові, чинним на території України був Кримінально-процесуальний кодекс України в редакції 1960 року.

Відповідно до ст. 126 КПК України (в ред. 1960 року), забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на вклади зазначених осіб проводиться виключно за рішенням суду.

Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба (ч. 6 ст. 126 КПК України в ред. 1960 року).

У роз'ясненні постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту» (абз. 3, 4 п. 1 постанови) судам роз'яснено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст. ст. 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Якщо арешт на майно було накладено під час досудового розслідування кримінальної справи та/або під час розгляду кримінальної справи судом, то, в силу вимог закону, арешт з такого майна може зняти: під час досудового розслідування лише слідчий суддя, під час судового провадження суд, або прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження.

Пунктом 9 Перехідних положень КПК України в чинній редакції встановлено, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, позивач не позбавлений права в порядку, встановленому КПК України (в редакції 1960 року), звернутись з клопотанням про скасування арешту з майна.

Отже, судом встановлено, що вимоги цивільного позову щодо скасування арешту майна, накладеного в межах кримінальної справи, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням);

5) закриття провадження у справі.

Відтак, підлягає поверненню сплачений ОСОБА_1 судовий збір за подання позову у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 186, 259, 260 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області про усунення перешкод у здійсненні права власності відмовити.

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області про усунення перешкод у здійсненні права власності повернути позивачу.

Розяснити ОСОБА_1, що повернення заяви не позбавляє її права на звернення до суду в порядку кримінального судочинства.

Зобовязати управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) суму сплаченого судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., яка була внесена на рахунок 06 листопада 2018 року згідно з квитанцією № 3271.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом пятнадцяти діб з дня її проголошення.

Суддя Л.Д. Фролова