Справа № 495/9981/18
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

26 листопада 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2, Зацікавлена особа Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті.

Заява обґрунтована тим, що 05.10.2018 року помер її чоловік, ОСОБА_3. Згідно чинного законодавства України, заявниця звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області, про отримання свідоцтва про смерть. Однак, вказаним відділом видано свідоцтво про смерть серії ДНР №119975, на російській мові, які містять недостовірні відомості, зокрема місце смерті зазначено Донецька Народна Республіка, а орган який видав свідоцтво вказаний як, Єнакіївський міський відділ запису актів громадянського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР.

Той факт, що ОСОБА_3 був її чоловіком, підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-АВ №066843, виданим 14.09.1968 року Єнаківським міським РАГС Донецької області, актовий запис за №644.

Заявниця в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує у повному обсязі.

Заінтересована особа у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду заяви повідомлялася належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу.

Суд, дослідивши письмові матеріали, прийшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-АБ №066843 від 14.09.1968 року. (а.с.9)

05 жовтня 2018 року ОСОБА_3, помер. (а.с.7)

ОСОБА_2, звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області про отримання свідоцтва. Однак, вказаним відділом видано свідоцтво про смерть серії ДНР №119975, на російській мові, які містять недостовірні відомості, зокрема місце смерті зазначено Донецька Народна Республіка, а орган, який видав свідоцтво вказаний, як, Єнакївський міський відділ запису актів громадянського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР.

На підставі наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну здачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області (Антрацитівського, Краснодонського, Лутугинського, Перевальского, Словяносербського, Свердловського районів, міст Алчевськ, антрацит, Брянка, Кіровськ, красний Луч, Красно дон, Луганськ, Первомайськ, Роженьки, Свердловськ, Стаханов) та Донецької області (Амвросїївського, Ново азовського, Старобешівського, Тельманівського, Шахтарського, Ясинуватського районів, міст Горлівка, Докучаєвськ, Донецьк, Жданівка, Кіровське, Макіївка, Єнакієве, Сніжне, Харцизьк, Яснувата, Торез, Шахтарськ, Дебальцеве).

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану на території України неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно зі ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно дост. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно до змісту Наказу міністерства юстиції України від 17.06.2014року №953/5«Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадянина території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Луганської області, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території Луганської області.

Статтею 9Закону України"Про забезпечення праві свобод громадян та правовий режимна тимчасово окупованій території України" передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Проте, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду протиТуречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey,10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії'» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozerv.:heRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016, §142).

Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Оскільки реєстрація смерті громадянина ОСОБА_3 в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт смерті громадянина ОСОБА_3, померлого 05.10.2018 року в Донецькій області, м. Єнакієве.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та ст. 12, 81, 264, 265, 315, 317, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2, Зацікавлена особа Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт, смерті ОСОБА_3, померлого 05.10.2018 року в м. Єнакієве, Донецька область, Україна.

Зобовязати Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області провести державну реєстрацію смерті померлого ОСОБА_3, який помер 05.10.2018 року та скласти відповідний актовий запис про смерть.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: