Категорія 5 Головуючий у 1 інстанції Дзюба М.В.
Доповідач Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

23 листопада 2018 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі судді Гаврилової Г.Л., розглянувши апеляційну скаргу Маріупольської міської ради на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 травня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 травня 2009 року позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самовільне реконструйоване нежиле приміщення задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на самовільно зведену нежитлову будівлю літ А1 та навіс літ Б1 загальною площею 35, 2 кв.м. , які розташовані на перехресті АДРЕСА_1.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, 26 жовтня 2018 року Маріупольська міська рада подала апеляційну скаргу, яка з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

Апеляційна скарга Маріупольської міської ради мотивована тим, що, не зважаючи на те, що їх представник , своїм правом на апеляційне оскарження вказаного судового рішення вчасно та у встановлені законодавством строки не скористався, однак, враховуючи, що судовим рішенням порушуються права територіальної громади міста на вільне володіння та розпорядження земельною ділянкою, просить скасувати судове рішення. При цьому вказують, що їх представник не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення Приморським районним судом міста Маріуполя судового рішення, вказане судове рішення вони отримали лише 26 жовтня 2018 року.

Ознайомившись з матеріалами справи та поданою апеляційною скаргою, дійшла висновку про наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 13 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 № 2147-VIII, який набрав чинність 15 грудня 2017 року, встановлює що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На час ухвалення судом першої інстанції судового рішення процедура апеляційного оскарження була врегульована, зокрема положеннями статей 292, 294, 297 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України 2004 року).

Відповідно до частини 1 статті 292 ЦПК України ( в редакції що діяла на час ухвалення судового рішення 12 травня 2009 року )сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини 1,3 статті 294 ЦПК України(в редакції що діяла на час ухвалення судового рішення 12 травня 2009 року) заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Отже, станом на час ухвалення місцевим судом судового рішення у цій справі закон пов'язував можливість відкриття апеляційного провадження з оцінкою судом поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження (частина третя статті 294 ЦПК України 2004 року).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення суду постановлено 12 травня 2009 року. Апеляційну скаргу подано 26 жовтня 2018 року, відповідно до відстеження поштового відправлення. (а.с.55)

В описовій частині апеляційної скарги заявник просить поновити строк на апеляційне оскарження, при цьому зазначає, що оскаржуване судове рішення міська рада отримала 26 жовтня 2018 року, також представник Маріупольської міської ради своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення вчасно та у встановленому законодавством строки не скористався, однак оскаржуваним судовим рішенням порушуються права територіальної громади міста щодо вільного володіння та розпорядження земельною ділянкою.

05 листопада 2018 року ухвалою Донецького апеляційного суду відповідачу була надана можливість заявити клопотання про поновлення процесуальних строків та вказати поважні підстави для поновлення процесуальних строків на подачу апеляційної скарги, проте, у заяві від 21.11.2018 року відповідач не навів інших підстав, крім вказаних раніше.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області ухвалено 12 травня 2009 року. При оголошенні судового рішення відповідач присутній не був. Разом з цим, про час та місце розгляду справи саме на 12 травня 2009 року о 12-30 год. відповідач був повідомлений належним чином, про що міститься особистий підпис представника відповідача Карацюба В.Л.( а.с. 32), що діяв на підставі довіреності( а.с. 35) , та ним особисто надана заява на адресу суду від 08 травня 2009 року за № 932 про слухання справи за відсутність представника Маріупольської ради. ( а.с. 34)

Отже, відповідач був залучений до розгляду справи, обізнаний щодо часу та місця розгляду справи, та реалізував своє процесуальне право на слухання справи за відсутність відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 27 ЦПК України(в редакції 2004 року), особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України ( у редакції, що діє з 28.08.2018 року) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Разом з тим, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Апеляційна скарга на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 травня 2009 року надійшла до Донецького апеляційного суду 26 жовтня 2018 року, тобто понад 9 років після ухвалення рішення, апелянтом є юридична особа, у штаті якої знаходиться юридичний департамент.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України( у редакції, що діє з 28.08.2018 року) суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, враховуючи обставини справи, підстави пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, на які відповідач посилається як на поважні, жодним чином не пов'язані з виникненням обставин непереборної сили, та визнаються судом апеляційної інстанції неповажними.

Таким чином, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити на підставі ч.1 ст.358 ЦПК України.

Керуючись ст. 358 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Маріупольської міської ради на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 травня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності -відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2018 року.

Суддя: Гаврилова Г.Л.