Справа № 168/566/18
Провадження № 6/168/7/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2018 року смт. Стара Вижівка
Старовижівський районний суд Волинської області в складі
головуючого судді Назарука О.В.,
секретар судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка Волинської області в залі суду подання головного державного виконавця Старовижівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,
Головний державний виконавець Старовижівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_2 звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.
З метою примусового виконання вищезазначених виконавчих документів державним виконавцем зобовязано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день не виконано боржником, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, від виконання зобовязання ухиляється, на виклики державного виконавця з'являвся, про причини невиконання рішень повідомляв про відсутність коштів до сплати. Окрім того за боржником на праві власності зареєстрований комбайн СК-5 «Нива» та трактор гусеничний «ДТ-75», на які накладено арешт та оголошено в розшук. Однак затримати транспортні засоби не вдалося. Державним виконавцем було встановлено, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та неодноразово перетинав державний кордон України. Враховуючи ту обставину, що боржник ухиляється від покладених на нього судовими рішеннями зобов'язань, державний виконавець вважає, що наявні підстави для обмеження у праві виїзду за межі України боржника до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим написом нотаріуса та рішеннями суду, без вилучення паспортного документа.
Державний виконавець Бащук С.М. в судовому засіданні подання підтримав із наведених підстав, а також пояснив, що ним було вжито заходів щодо розшуку майна боржника і його рахунків в фінансових установах, однак майно і кошти в нього відсутні, затримати транспортні засоби на даний час не вдалося, однак є дані про перетин ним державного кордону. Крім того, стягувач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області із заявою про обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Враховуючи, що сума заборгованості значна, а боржник не вчинив жодних дій на погашення боргу, вважає, що він ухиляється від виконання рішення суду. Просить подання задовольнити та тимчасово обмежити боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим написом нотаріуса та рішеннями суду, без вилучення паспортного документа.
Суд, заслухавши державного виконавця, дослідивши матеріали подання та виконавчого провадження, приходить до висновку, що подання до задоволення не підлягає з таких підстав.
Згідно з частинами 1, 3 ст. 441 ЦПК України питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.
Відповідно до вимог частини 1, пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
У відповідності до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Докази згідно вимог ст.ст. 77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.
На думку державного виконавця матеріали зведеного виконавчого провадження № 50643089 підтверджують ухилення ОСОБА_3 від виконання зобовязань.
У судовому засіданні досліджено надані суду матеріали зведених виконавчих проваджень.
Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положень частини 3 статті 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».
Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.
Ухилення боржника від виконання своїх зобовязань є оціночним поняттям.
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Поняття «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Ухилення від виконання юридичного обовязку завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.
Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.
Дії державного виконавця щодо розшуку майна, коштів у боржника та складення відповідних актів, не можуть свідчити про ухилення самого боржника від виконання зобов'язань, оскільки такі дії проводяться державним виконавцем незалежно від ухилення чи не ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.
Відсутні докази про те, що боржник: вчиняв дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надавав у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; не зявлявся за викликом державного виконавця; на вимогу державного виконавця не повідомляв письмово останнього про майно, що може перебувати в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.
Отже, на глибоке переконання суду, надані виконавцем докази свідчать лише про наявність боргу та містять відомості про майновий стан боржника, а не про факт ухилення боржником від виконання покладених на нього рішенням суду грошових зобовязань.
Суд також звертає увагу на те, що ОСОБА_3 в останнє перетинав кордон в листопаді 2017 року, та його періодичні тимчасові виїзди за межі України не свідчать про ухилення від виконання рішення суду, і можуть вчинятися боржником з метою отримання доходів, які можуть бути спрямовані на погашення боргу, у випадку здійснення належного контролю за отриманням таких доходів, враховуючи той факт, що у боржника виявлені відкриті рахунки. Також наявність закордонного паспорту не є підставою для обмеження його у праві виїзду за межу України.
Крім того, зведене виконавче провадження спрямоване, в тому числі, і на примусове виконання виконавчого напису нотаріуса. Водночас виконавчий напис нотаріуса не є судовим рішенням, а тому суд не наділений повноваженнями застосувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України як захід забезпечення виконання виконавчого напису нотаріуса.
Суд також враховує, що ухвалою Старовижівського районного суду від 11 жовтня 2011 року вже було обмежено ОСОБА_4 (який в подальшому змінив прізвище на «Місірук») у праві виїзді за кордон до виконання ним боргового зобовязання за виконавчим листом №1-2/10 від 11 червня 2010 року про стягнення шкоди в сумі 34 350,00 грн. З наданих державним виконавцем матеріалів встановлено, що зобовязання за даним листом не виконано, даний виконавчий лист є частиною зведеного виконавчого провадження, вході якого державний виконавець фактично просить повторно винести ухвалу про обмеження у праві виїзду за кордон боржника, що суперечить нормам чинного законодавства, оскільки попередня ухвала є чинною.
Сам факт зміни прізвища боржником не є свідченням про ухилення від виконання зобовязань, оскільки про зміну прізвища державний виконавець проінформований.
Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Підсумовуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що в даному випадку законних підстав для постановлення ухвали про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон немає.
Керуючись статтями 77-81, 441 ЦПК України, суд
У задоволенні подання головного державного виконавця Старовижівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_5