печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Печерський районний суд м.Києва:

в складі головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Медведєвій М.Г

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Грицюк Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України, за участю третьої особи: Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду м. Харкова про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих Пенсійним фондом України внаслідок не нарахованої та не отриманої різниці у пенсії державного службовц, посилаючись на те що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва постанову правління Пенсійного фонду України від 30.10.2008 № 19-11 «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» визнано такою, що не відповідає актам вищої юридичної сили в частині щодо не включення деяких складових заробітної плати. Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 5.05.2016р. позов задоволено частково, визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова щодо відмови в проведення перерахунку пенсії по заяві від 29.03.2016р. по наданим довідкам про складові заробітної плати №45 від 18.03.2016р. та №47 від 22.03.2016р. , зобов»язано управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова провести їй з 1.04.2016р. перерахунок пенсії державного службовця , включиіши до складу заробітної плати 1/12 від суми матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 29008,3 грн, ? суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 3087,70 грн., надбавки 50% посадового окладу згідно рішення 11 сесії Харківської міської ради ХХ11 скликання від 19.10.1994р в розмірі 528, 5 грн., виходячи з розрахунку 84% від розміру заробітної плати, що береться для перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та здійснити відповідні виплати. В задоволенні перерахунку пенсії з 1.02.2008р. по 1.04.2016р. З цього часу стало відомо що Пенсійний фонд України щомісяця з лютого 2008р. незаконно недоплачував пенсію в розмірі 863 грн.66 коп. Відповідно до ст.22,1166, 1173 ЦК України, просить стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на її користь на відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих Пенсійним фондом України щодо не нарахованої та неотриманої різниці пенсії державного службовця за період з 1.02.2008р. по квітень 2016р. з урахуванням індексу інфляції в сумі 286475 грн.07 коп. шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди , завданої рішеннями, дією чи бездіяльність органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала , вказала що сума 286475 грн.07 коп. складається з недоплаченої пенсії 84638 грн. за період з 1.02.2008р. по 25.10.2017р. та інфляційні збитки 201 836,39 грн. за період з 1.02.2008р. по 25.10.2017р.

Представник відповідача ПФУ проти позову заперечувала , вказувала на те що фактично вимога Позивача, щодо відшкодування матеріальної шкоди виникла, на його думку, через протиправність дій Пенсійного фонду України. В даному випадку відсутній один із обов'язкових елементів складу цивільного правопорушення - факт наявності незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності Пенсійного фонду України. Позивач за період з 1.02.2008р. по 25.10.2017р.просить відшкодування збитків і називає їх упущеною вигодою хоч насправді це є суми самостійно обрахованої ним недоотриманої пенсії за зазначений період . До того ж розрахунки є теоретично побудованими позивачем на можливих очікуваннях певних доходів та не підтверджені відповідними документами. Зазначає, що посилання позивача на постанову Верховного Суду України від 18.05.2016 у справі № 6-237ц16 є необґрунтованим, оскільки в постанові йдеться про заподіяння шкоди шляхом надання довідки щодо грошового забезпечення, яка не відповіла дійсності, а в даній позовній заяві позивач зазначає, що шкода йому заподіяна у зв'язку з призначенням пенсії в меншому розмірі. Таким чином, підстави для врахування вищезазначеної постанови Верховного суду України під час розгляду судом цієї справи - відсутні. Вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та заявленими з пропущеним строком позовної давності.

Представник відповідача ДКСУ в судове засідання не з»явився, надав відзив на позов.(а.с.36-38)

Представник 3-ї особи: Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду м. Харковав судове засідання не з»явився, просив розглядати без участі (а.с.89).

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази , приходить до слідуючого. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва постанову правління Пенсійного фонду України від 30.10.2008 № 19-11 «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» визнано такою, що не відповідає актам вищої юридичної сили в частині щодо не включення деяких складових заробітної плати. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 5.05.2016р. позов ОСОБА_3 задоволено частково, визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова щодо відмови в проведення перерахунку пенсії по заяві від 29.03.2016р. по наданим довідкам про складові заробітної плати №45 від 18.03.2016р. та №47 від 22.03.2016р. , зобов»язано управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова провести ОСОБА_3 з 1.04.2016р. перерахунок пенсії державного службовця , включиіши до складу заробітної плати 1/12 від суми матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 29008,3 грн, ? суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 3087,70 грн., надбавки 50% посадового окладу згідно рішення 11 сесії Харківської міської ради ХХ11 скликання від 19.10.1994р в розмірі 528, 5 грн., виходячи з розрахунку 84% від розміру заробітної плати, що береться для перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та здійснити відповідні виплати. В задоволенні перерахунку пенсії з 1.02.2008р. по 1.04.2016р.відмовлено.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Згідно зі статті 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У пункті 8 статті 16 ЦК України зазначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Заявляючи вимоги про стягнення інфляційних витрат, позивач просив стягнути на підставі статті 22 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитківу результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Вказаної правової позиції дотримувався також Верховний Суд України в постанові від 18 травня 2016 року у справі № 6-237цс16. У даному випадку позивач, реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, звертався про перерахунок пенсії та в задоволенні перерахунку пенсії з 1.02.2008р. по 1.04.2016р.відмовлено. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на доказах, які підтверджують реальну можливість отримання певних грошових сум. Судом установлено, що при обрахуванні розміру збитків, позивач виходив із свого права на отримання відшкодування упущеної вигоди, у вигляді недоотриманої пенсії з урахуванням індексу інфляції. Зміст позовних вимог та встановлені судом обставини справи, дають підстави для висновку, що позивач при розрахунку розміру упущеної вигоди виходив із вірогідності таких збитків, які ймовірно могли бути йому завдані діями відповідача, які він вважає неправомірними. Водночас, доказів реальної можливості отримувати вказаний дохід позивачем не надано, що вказує на наявність лише теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу та не може бути підставою для його стягнення. Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил вищевказаної статті, оскільки її першою частиною визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. За змістом статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цього органу. В даному випадку відсутній один із обов'язкових елементів складу цивільного правопорушення - факт наявності незаконного рішення, незаконної дії чибездіяльності Пенсійного фонду України, дії відповідача щодо невиплати пенсії позивачу не визнавались незаконними. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Ураховуючи наведене та виходячи із обставин, встановлених судом, приходить до висновку щодо недоведеності позивачем реального завдання йому збитків відповідачем у вигляді упущеної вигоди у заявленій до стягнення сумі. При таких обставинах в задоволенні позову слід відмовити. Керуючись ст. 22,1166,1173 ЦК України, ст.ст.12,13,77,79, 81,263,264 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України, за участю третьої особи: Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду м. Харкова про відшкодування шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного тексту.

Дата складання повного тексту рішення 18.09.2018 року.

Суддя Остапчук Т.В.