Провадження №2/359/2616/18
Справа №359/7660/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі Гомолі О.А.,

за участю

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаною позовною заявою та просять суд визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Свій позов позивачі обґрунтовують тим, що вони є власниками вищезазначеної квартири. В даній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_4, ОСОБА_2 в даній квартирі не зареєстрований. ОСОБА_4 зареєстрована за вказаною адресою з 05.03.1996 року, однак вже більше п'ятнадцяти років тому вона виїхала до Російської Федерації та проживає там у Воронежській області Богучанському районі в селі Вервековка. Підставою звернення до суду з вказаним позовом стало бажання позивача оформити субсидію.

У судовому засіданні позивачі та представник позивача підтримали свій позов, просили суд його задовольнити, пославшись на обставини викладені в позовній заяві.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказала, що з 1999 року

ОСОБА_4 закінчила школу і поїхала до Російської Федерації, на даний момент позивачка проживає одна.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 вказала, що в 2000 році відповідач виїхала до Російської Федерації та з тих пір вона відповідача не бачила, також додала, що позивач проживає одна.

У судове засідання відповідач не з'явився, на адресу суду надійшла заява у якій вона просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає та просить суд їх задовольнити

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивачів, допитавши свідків суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 05.03.1996 року, це підтверджується копією паспорта ОСОБА_1 НОМЕР_1 (а.с. 6).

ОСОБА_2 з 30.03.2004 року по 09.08.2018 року був зареєстрований за адресою

АДРЕСА_1, це підтверджується копією паспорта ОСОБА_2 НОМЕР_2 (а.с. 8)

З довідки №1551 від 21.09.2018 року виданою КП «ЖЕК-1» вбачається, що

гр. ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 і займає житлову площу 11,4 кв.м. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 також зареєстрована за вказаною адресою з 05.03.1996 року(а.с.10).

З копії свідоцтва про право власності на житло від 05 квітня 2001 року посвідченого Бориспільським міськвиконкомом вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою

АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної спільної власності гр. ОСОБА_1 та членам її сімей ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних долях(а.с.11).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 17 вересня 2018 року виданого депутатом Бориспільської міської ради громадянка ОСОБА_4 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з вересня 1999 року(а.с. 12).

З відповіді наданої Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради №20-36-4069 від 10.09.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у знятті з реєстрації

ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю будь-яких документів на підставі яких можна було б зняти з реєстрації ОСОБА_4 (а.с.13).

Згідно довіреності 50 АБ 2023644 від 27 серпня 2018 року ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_1 подавати та підписувати від її імені заяви, отримувати та подавати клопотання, довідки, посвідчення та інші документи, сплачувати збори, мито, ставити штампи в паспорті та інших необхідних документів про зняття з реєстрації(а.с. 14).

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 3 ЦК України неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом є загальною засадою цивільного законодавста.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 319 цього ж кодексу здійснення права власності включає в себе володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 цього кодексу право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що у задоволенні позову

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки у разі визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням будуть порушені норми міжнародного та національного права, а саме суд позбавить однієї зі складових змісту права власності на майно,а саме право користування що є недопустимим та суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Керуючись ст.ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.3, 316, 321, 346, 358 ЦК, ст..2 10, 13, 258, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дн я складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26 листопада 2018 року.

Суддя: Чирка С.С.