ун. № 759/1248/18
пр. № 2/759/3566/18
12 листопада 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючий суддя І. В. П'ятничук
за участю секретаря судового засідання В. В. Медвідчук
представника позивача О. В. Хомік
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, що діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації,
про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення та зняття з реєстраційного обліку за місцем реєстрації,-
Позивачі у січні 2018 року звернулись до суду з позовом посилаючись на те, що вони разом з батьками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 отримали квартиру за адресою АДРЕСА_1 (надалі - квартира), згідно ордера від 29.12.1969 року, виданого на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради від 15.12.1969 року № 686. Позивачі зазначають, що, окрім них, в квартирі зареєстровані відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, та неповнолітній ОСОБА_8 Однак відповідачі вже тривалий час не проживають в квартирі, не утримують її в належному санітарно-технічному стані, не сплачують за комунальні послуги, взагалі не цікавляться квартирою, не проживають в ній більше ніж рік без поважних причин.
Посилаючись на статтю 71, 72 Житлового кодексу Української РСР та ст. 7 закону України "Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні", позивачі, з урахування поданих уточнень, просять ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщення, та відповідно позбавлені права користування ним, шляхом зняття їх з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.
У підготовчому засіданні представник позивачів заявлені вимоги підтримав, вказав суду на докази щодо обґрунтування заявлених позовних вимог.
Відповідачі відзив на позов не подали. Відповідачі та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору у підготовче засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, тому суд вважав можливим провести підготовче судове засідання в їх відсутності.
Під час підготовчого засідання по справі судом були залучені до матеріалів справи докази, а також виконані всі дії, передбачені ч. 2 ст. 197 ЦПК України, а саме вивчені письмові матеріали справи, з'ясовані фактичні обставини справи, що підлягають з'ясуванню під час судового розгляду, долучені письмові докази. Суд закрив підготовче провадження у справі, призначив справу до судового розгляду на 17 серпня 2018 року на 12 годин 00 хвилин, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі. У зв'язку з необхідність витребування додаткових доказів у справі суд оголошував по справі перерву до 01.10.2018 року о 17 год. 30 хв., та до 12.11.2018 року о 17 год. 30 хв.
Представник позивача у судовому засіданні при розгляді справи по суті заявлені вимоги підтримав. Представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, та просив допитати як свідків ОСОБА_12, ОСОБА_14, які з'явились у судове засідання. Суд вирішив допитати вказаних осіб як свідків.
В судове засідання з'явився ОСОБА_9 та надав пояснення по справі, вказував, що відповідачі по справі його рідні брати та сестра, зазначав що дійсно відповідачі в спірній квартирі не проживають з 2014 року, залишили квартиру добовільно.
Відповідачі відзив на позовну заяву не подали, у судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, однак конверти із судовим викликом повернулись до суду без вручення адресатам з відміткою поштового відділення за закінченням встановленого строку зберігання.
Відомості про проживання та реєстрацію відповідачів, які зазначені позивачами в позові підтверджено відповіддю на запит суду з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві (а.с. 48- 51).
Отже судом були вчинені усі допустимі заходи з належного повідомлення відповідачів за підтвердженою адресою їх проживання та місця реєстрації про дату, час і місце судового засідання, у зв'язку з чим суд визнає їх неявку без поважних причин та на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши і дослідивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення представника позивачів суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що 29.12.1969 року виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих, на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради від 15.12.1969 № 686, видано ордер № НОМЕР_3 на жиле приміщення на сім'ю із чотирьох осіб: ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_6 (а.с. 7).
В свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 виданого 02.04.2012 Відділом реєстрації смерті у м. Києві, вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_10 померла (а.с. 8).
В свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 виданого 19.02.1994 Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградської райдержадміністрації м. Києва, вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_11 помер (а.с. 9).
Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 20), ОСОБА_6 після одруження змінила прізвище на ОСОБА_9.
Згідно із документами про укладення шлюбу (а.с. 19, 22), ОСОБА_13 після одруження змінила прізвище на ОСОБА_3.
Суд встановив, що відповідно до довідки форми № 3 від 17.03.2016 за № 1185 (а.с. 6) та довідки форми № 3 від 17.09.2016 за № 02/08/02-274 (а.с. 61), які видана Комунальним концерном "Центр комунального сервісу" у вказаній вище квартирі зареєстровані: ОСОБА_3 - дочка, ОСОБА_2- дочка, ОСОБА_9 - онук, ОСОБА_4 - онук, ОСОБА_5- онук, ОСОБА_6, - онук, ОСОБА_7 - онука, ОСОБА_8 - онук.
В акті від 19.12.2016, який затверджений начальником житлово-експлуатаційною дільницею № 2, вказано, що ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не проживають в квартирі, будь - які речі в квартирі на видних місцях відсутні. Факти, викладені в акті підтверджені підписами сусідів (ас. 10).
Згідно із актом від 24.01.2017, який затверджений начальником ЖЕД -2, громадяни ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не проживають в квартирі, речі на видних місцях відсутні. Факти, викладені в акті підтверджені підписами сусідів (ас. 11).
Відповідно до акта від 02.02.2017, який затверджений начальником ЖЕД -2, громадяни ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не проживають в квартирі. Факти, викладені в акті підтверджені підписами сусідів (ас. 60).
В акті від 11.10.2017, який затверджений начальником ЖЕД -2, вказано, що громадяни ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не проживають в квартирі. Факти, викладені в акті підтверджені підписами сусідів (ас. 59).
Відповідно до акта від 18.04.2018, який затверджений начальником ЖЕД -2, громадяни ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не проживають в квартирі. Факти, викладені в акті підтверджені підписами сусідів (ас. 58).
В судовому засіданні допитані свідки вказали, що вони є сусідами позивачів, та зазначили, що ОСОБА_7 зі своїм чоловіком та сином ОСОБА_8 в 2014 році виїхали на постійне місце проживання до Автономної Республіки Крим, а ОСОБА_4, ОСОБА_5 - до Російської Федерації.
В судовому засідання ОСОБА_9, вказав що відповідачі це його рідні брати та сестра (окрім ОСОБА_6.), та зазначив, що ОСОБА_7 зі своїм чоловіком та сином ОСОБА_8 в 2014 році переїхали на постійне місце проживання в Севастополь, а ОСОБА_4, ОСОБА_5 - виїхали в липні 2014 року до Російської Федерації. Також пояснив, що ОСОБА_6 не проживає в квартирі з 1996 року.
Статті 61-70 ЖК Української РСР передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.
Згідно зі ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку.
Отже початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення.
Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, переведення майна в інше жиле приміщення, виїзд в іншій населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк, тощо).
У пункті 10 вказаної постанови зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.
Згідно з частинами першою, четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.
У відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Частиною 1- 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд встановив, що відповідачі в дійсності за місцем реєстрації не проживають більше шести місяців. При цьому з реєстрації в квартирі не знялись, не сплачують послуг за житлово-комунальні послуги, а позивачі не можуть внести зміни в договір найму житлового приміщення, що підтверджується листом КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" (а.с. 63-64), і відповідно реєстрація місця проживання відповідачів в квартирі порушує права позивачів передбачені житловим законодавством.
На підставі наведеного, суд, враховуючи зміст спірних правовідносин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позивач ОСОБА_2 сплатила судовий збір, що підтверджується квитанцією від 06.03.2018 (а.с. 31).
На підставі ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, ст. 29 Цивільного кодексу України, керуючись ст. 5, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 211, 223, 263, 265, 280, 285, 289 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, що діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення та зняття з реєстраційного обліку за місцем реєстрації - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1, шляхом зняття з реєстрації місця проживання в квартирі.
Визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації місця проживання в квартирі.
Визнати ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2, шляхом зняття з реєстрації місця проживання в квартирі.
Визнати ОСОБА_7 разом з неповнолітнім ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації місця проживання в квартирі.
Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2, судовий збір у розмірі 704,80 грн в рівних частинах, а саме: 176,20 грн з кожного.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Суддя І. В. П'ятничук