Справа № 761/2188/18
Провадження № 6/761/175/2018
У Х В А Л А

20 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва

головуючого судді Мальцев Д.О.,

при секретарі Фецяк Р.А.,

розглянувши у судовому засіданні подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Красноштан І.Л. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Красноштан І.Л. звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з поданням, згідно з яким просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до житла (іншого володіння) боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, палестинський НОМЕР_1, виданий в м.Хеврон 13.12.2011 року, а саме до квартири АДРЕСА_1.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні в Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві перебуває виконавче провадження №54143168 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Києва №761/2048/14-ц від 30.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 371 535,00 грн.

Разом з тим, державний виконавець вказує, що станом на дату звернення до суду щ цим поданням, вищенаведене рішення суду боржником так і не виконано.

В свою чергу, в ході проведення виконавчих дій в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем було встановлено, що за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1.

У зв'язку з зазначеним та з метою виконання судового рішення, державним виконавцем неодноразово здійснювалися виходи за вищенаведеною адресою.

Водночас, згідно актів державного виконавця від 30.10.2017 року та 14.12.2017 року, складеного при виході виконавця за вищенаведеною адресою, виконавчі дії щодо опису майна боржника провести не виявилося можливим, оскільки боржником не було надано доступу до житлового будинку.

Таким чином, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів учасників виконавчого провадження, а також необхідності проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника, державний виконавець просив подання задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Сторони виконавчого провадження відповідно до ч.2 ст. 439 ЦПК України у судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали, додані до подання державного виконавця, суд прийшов до наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що на виконанні в старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Красноштан І.Л. перебуває виконавче провадження №54143168 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Києва №761/2048/14-ц від 30.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 371 535,00 грн.

При цьому, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що за боржником на праві власності зареєстровано нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1.

Разом з тим, звертаючись до суду з вказаним поданням, державний виконавець, як на підставу для надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, вказує, що рішення суду боржником не виконано, а проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника не виявляється можливим, оскільки боржником не було надано доступу до квартири.

Так, згідно з ч.1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, згідно ч.1 та п.4 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

В свою чергу, відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України). Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч.1, 2 ст. 30 Конституції України). Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, можна дійти висновку, що приватний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу або звернення стягнення, зобов'язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

При цьому, надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника можливе лише за наявності відповідних обгрунтованих підстав та беззаперечних доказів на їх підтвердження.

Так, дійсно, як вбачається з матеріалів подання, рішення суду станом на час розгляду подання боржником не виконано.

Разом з тим, державним виконавцем не доведено факту саме умисного невиконання боржником рішення суду та свідомого недопущення виконавця в квартиру, адже, як встановлено в судовому засіданні, матеріали подання не містять жодних належних та допустимих доказів того, що боржник повідомлявся державним виконавцем про надання доступу до житла.

Тобто, в даному випадку, Акти державного виконавця про вихід за місцем проживання боржника не можуть бути оцінені як належний та допустимий доказ факту перешкоджання входженню державного иконавця до квартири.

На підставі викладеного, суд вважає, що задоволенні подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Красноштан І.Л. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 258 - 260, 353, 439 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Красноштан І.Л. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: