ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 643/10986/17

провадження № 22-ц/818/1163/18

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач:Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни,

відповідач: Науково-технічне приватне підприємство «Дінас»,

відповідач: Харківська міська рада,

відповідач: ОСОБА_3,

відповідач: ОСОБА_4,

відповідач: ОСОБА_5,

відповідач: ОСОБА_6,

треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до Науково-технічного приватного підприємства «Дінас», Харківської міської ради, ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання добросовісним набувачем, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні власністю за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни на рішення Московського районного суду міста Харкова від 24 травня 2018 року (в складі судді Довготько Т.М.),

встановив:

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни звернулась до суду з позовом до Науково-технічного приватного підприємства «Дінас», Харківської міської ради, ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання добросовісним набувачем, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні власністю, в якому просив визнати його добросовісним набувачем нежитлової будівлі літ. «2Б-6» зі всіма об'єктами, функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, цегляну, загальною площею 6180,9 кв.м, що розташована за адресою Харківська область, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд.120, а також зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди у користуванні ПАТ «ВіЕйБі Банк» вказаним нерухомим майном.

Позов мотивований тим, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та НТПП «Дінас» 12.06.2007 року, 13.08.2008 року та 30.01.2009 року в забезпечення кредитних договорів були укладені договори іпотеки, предметом яких була вказана нежитлова будівля. У зв'язку із виникненням заборгованості за кредитними договорами позивач 23.05.2014 року на підставі статтей 35, 37 Закону України «Про іпотеку» звернув стягнення на предмет іпотеки і взяв його на баланс. В свою чергу, право власності НТПП «Дінас» на вказану нежитлову будівлю виникло на підставі рішення Господарського суду Харківської області у справі №11/177-07 від 15.01.2008 року, яким за НТПП «Дінас» визнано право власності на спірну нежитлову будівлю. За апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 року рішення Господарського суду Харківської області у справі №11/177-07 від 15.01.2008 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову НТПП «Дінас» відмовлено. Постановою Вищого господарського суду України від 11.07.2017 року постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 року залишено без змін. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 22.09.2016 року у справі №643/8914/16-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 визнано незаконним володіння ПАТ «ВіЕйБі Банк» нежитловою будівлею літ. «2Б-6» по АДРЕСА_1, витребувано вказане нерухоме майно з володіння ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь позивачів у вказаній справі, скасовано рішення державних реєстраторів, на підставі яких було зареєстровано право власності за НТПП «Дінас» та ПАТ «ВіЕйБі Банк». Рішенням апеляційного суду Харківської області від 03.07.2017 року зазначене рішення було скасовано та у задоволенні позову відмовлено. Позивач просить визнати його добросовісним набувачем спірного нерухомого майна посилаючись на те, що про права третіх осіб на це майно він не знав і не міг знати, всі документи, які підтверджують право власності, на момент укладення договорів іпотеки були надані НТПП «Дінас» і перевірені позивачем та нотаріусом. Посилаючись на те, що неодноразові звернення до суду ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 створюють перешкоди у користуванні нерухомим майном, позивач просив суд зобов'язати цих осіб не чинити перешкод у користуванні вказаним майном.

Представник позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк» - Онішкевич М.М. в судовому засіданні 24.04.2018 року позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав викладених вище. В наступне судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача НТПП «Дінас» - Михайлов Н.С. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, подав відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що рішення Господарського суду Харківської області від 15.01.2008 року, яким за НТПП «Дінас» визнано право власності на спірну нежитлову будівлю, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову НТПП «Дінас» відмовлено. Таким чином, у НТПП «Дінас» не виникло право власності на нерухоме майно яке було передано в іпотеку, відповідно, і не могли бути вчинені такі дії. Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди у користуванні у майбутньому, то вказана вимога є абстрактною та не відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів судом.

Представник третьої особи Національного банку України - Гузієнко Я.М. в судовому засіданні позов підтримав, подав письмові пояснення, в яких просить позов задовольнити з тих підстав, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» має статус добросовісного набувача на нерухоме майно. Крім того зазначив, що між Національним банком України та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладений кредитний договір (договір рефінансування) № 43 від 13.10.2014 року, та з метою забезпечення цього договору рефінансування укладено іпотечний договір від 13.10.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Сергеєвим О.О. за р. № 1327, предметом якого є нежитлова будівля літ. «2Б-6» по АДРЕСА_1.

Відповідачі: Харківська міська рада, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи слухання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення в яких просив задовольнити позов з тих підстав, що на момент укладення іпотечних договорів НТПП «Дінас» мало зареєстроване право власності на майно, що підтверджувалось правовстановлюючим документом. У позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк» на час укладення вказаних договорів були відсутні підстави для сумнівів у дійсності та правомірності прав власності НТПП «Дінас» на предмет забезпечення. Тому, ПАТ «ВіЕйБі Банк» не знав, не міг знати та не мав змоги перебачити про наявність перешкод до вчинення вказаних правочинів, а тому позивач є добросовісним набувачем нежитлового приміщення.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 24 травня 2018 року в задоволенні позову ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. до Науково - технічного приватного підприємства «Дінас», Харківської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання добросовісним набувачем, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні власністю - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А.звернулось на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» призводить до штучного зменшення ліквідаційної маси, що порушить права Держави в особі Фонду, інших кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк», спричинить невиправдані видатки з Державного бюджету України, а також збитки для держави в особі Фонду гарантування.

Апелянт вказував, що право власності НТПП «ДІНАС» на нежитлову будівлю літ. «2Б-6» на час укладання іпотечного договору підтверджувалось рішенням Господарського суду Харківської області від 15.01.2008 року у справі № 11/177-07 та рішенням про державну реєстрацію від 29.01.2008 року, реєстраційний номер майна 21931795.

Також, апелянт зазначав, що постійні звернення відповідачів до суду створюють перешкоди для користування ПАТ «ВіЕйБі Банк» належним йому приміщенням.

27 серпня 2018 року до Апеляційного суду Харківської області на вищевказану апеляційну скаргу надійшов відзив Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб просить апеляційну скаргу задовольнити, позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» задовольнити у повному обсязі, а оскаржуване рішення скасувати.

05 вересня 2018 року до Апеляційного суду Харківської області на вищевказану апеляційну скаргу надійшов відзив НБУ, в якому представник НБУ вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції неповно з'ясовані усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а тому просять апеляційну скаргу задовольнити, позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» задовольнити у повному обсязі, а оскаржуване рішення скасувати.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А., суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що підстав для задоволення позову немає.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 червня 2006 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та Науково-технічним приватним підприємством «Дінас» укладено кредитний договір № 124. В забезпечення виконання цього договору між ними 12 червня 2007 року укладено договір іпотеки з подальшими змінами та доповненнями від 11 вересня 2008 року, відповідно до умов якого Науково-технічне приватне підприємство «Дінас» передав ПАТ «ВіЕйБі Банк» в іпотеку нежитлову будівлю літ. «2Б-6» зі всіма об'єктами, функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, цегляну, загальною площею 6180,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 15 січня 2008 року у справі № 11/177-07.

30 липня 2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Дінас-Сервіс» укладено кредитний договір № 329 із подальшими змінами та доповненнями, відповідно до якого товариству надано грошові кошти у сумі 1200000,00 доларів США зі строком користування до 27 грудня 2013 року та в забезпечення виконання цього договору між банком та Науково-технічним приватним підприємством «Дінас» 13 серпня 2008 року укладено договір іпотеки з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до якого підприємство передало банку спірну нежитлову будівлю, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 15 січня 2008 року у справі № 11/177-07.

У зв'язку із виникненням заборгованості за зазначеними кредитними договорами рішенням Вищого Кредитного комітету ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 23 травня 2014 року щодо погашення заборгованості за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначене майно взято на баланс ПАТ «ВіЕйБі Банк».

13 жовтня 2014 між Національним банком України та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладений кредитний договір (договір рефінансування) № 43 та з метою забезпечення цього договору рефінансування укладено іпотечний договір від 13.10.2014 року посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Сергеєвим О.О. за р.№ 1327, предметом якого є спірна нежитлова будівля.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.11.2015 року, в рахунок погашення заборгованості в сумі 19538196,18 грн. за кредитним договором №1858/08 від 03.09.2008 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_11, звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності за «ВіЕйБі Банк».

Рішенням Господарського суду Харківської області від 15.01.2008 року у справі № 11/177-07 позов задоволено, визнано право власності на нежитлову будівлю літ. «2Б-6» загальною площею 6180,90 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за Науково-технічним приватним підприємством «Дінас». Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 року рішення Господарського суду Харківської області у справі №11/177-07 від 15.01.2008 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову НТПП «Дінас» відмовлено. Постановою Вищого господарського суду України від 11.07.2017 року постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 року у справі № 11/177-07 залишено без змін.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 22.09.2016 року у справі № 643/8914/16-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про витребування майна з чужого незаконного володіння, позов задоволено, а саме: визнано незаконним володіння ПАТ «ВіЕйБі Банк» нежитловою будівлею літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1; витребувано з чужого незаконного володіння ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 спірну нежитлову будівлю; скасовано рішення державного реєстратора № 15534964, від 3.09.2014 року, на підставі якого зареєстровано право власності ПАТ «ВіЕйБі Банк» на спірну нежитлову будівлю (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01); скасовано рішення про державну реєстрацію від 29.01.2008 року, на підставі якого зареєстровано право власності НТПП «Дінас» на спірну нежитлову будівлю (реєстраційний номер майна 21931795).

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За статтею 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно частини 3 статті 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» станом на момент прийняття рішення у цій справі, обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є, зокрема, акти прийому нерухомого майна до експлуатації.

За частиною 3 статті 18 Закону України «Про основи містобудування» станом на момент прийняття рішення закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється.

Згідно статті 14 Закону України «Про основи містобудування» до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать, зокрема, проведення робіт з прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно пункту 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим Постановою КМУ від 22.09.2004 року № 1243 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об`єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів (далі - закінчені будівництвом об`єкти), їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Вказаним Порядком передбачено затвердження акту державної приймальної комісії органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив цю комісію, та встановлено обов`язок здійснити реєстрацію в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт.

За п.п. 1.6, 6.1 Наказу Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» реєстрації підлягають права власності тільки на об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об`єкти. Оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об`єкта і введення його в експлуатацію.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що право власності на новостворений об'єкт у цьому випадку виникає з моменту державної реєстрації, якій передує прийняття нерухомого майна до експлуатації на законних підставах.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 року, залишеного без змін постановою Вищого господарського суду України від 11.07.2017 року рішення Господарського суду Харківської області у справі №11/177-07 від 15.01.2008 року, яким було визнано право власності за НТПП «Дінас» - скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову НТПП «Дінас» відмовлено саме з підстав відсутності доказів прийняття спірного нерухомого майна в експлуатацію. Позивачем ПАТ «ВіЕйБі Банк» також не надано доказів прийняття спірного нерухомого майна в експлуатацію. Таким чином, право власності НТПП «ДІНАС» було набуте незаконно.

Крім того, як вбачається з доданих документів, позивачу ПАТ «ВіЕйБі Банк», на момент укладення іпотечних договорів з НТПП «Дінас», було відомо про те, що спірна нежитлова будівля є новоствореним об'єктом нерухомого майна та відповідно до вимог законодавства підлягає обов'язковому введенню в експлуатацію, але введена в експлуатацію у встановленому законодавством порядку не була.

Посилання апелянта на той факт, що на момент передачі в іпотеку нежитлової будівлі літ. «2-Б6» право власності НТПП «ДІНАС» на неї підтверджувалось рішенням господарського суду Харківської області від 15 січня 2008 року у справі № 11/177-07 спростовуються висновками правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 10.06.2015 року у справі № 6-449цс15 та від 24.06.2015 року у справі № 3-231гс15, відповідно до якої якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача та представник НБУ пояснили, що спірне нерухоме майно на даний час обліковується за ПАТ «ВіЕйБі Банк» і визнання позивача добросовісним набувачем дає можливість позивачу уникнути будь-яких позовів в майбутньому до позивача.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред'явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна. Отже, в частині визнання добросовісним позивачем, позивач обрав невірний спосіб захисту цивільного права.

Обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції і не приймаються колегією суддів доводи позивача стосовно того, що постійні звернення відповідачів до суду створюють перешкоди для користування ПАТ «ВіЕйБі Банк» належним йому приміщенням, оскільки відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як зазначив Європейский суд з прав людини, кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, у статті 6 § 1 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» представлено право на суд, разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства).

Матеріали справи не місять належних та допустимих доказів конкретних порушень, що вчиняються відповідачами для створенняперешкод у користуванні ПАТ «ВіЕйБі Банк» належним йому приміщенням, а сам по собі факт неодноразового звернення відповідачів до суду з приводу спірного майна не є перешкодою у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном, оскільки право на судовий захист гарантується Конституцією України, Конвенцією «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 24 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 листопада 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко