КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/440/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/16972/15-ц

22 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- ГаращенкаД.Р.

при секретарі - Волошину В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2018 року, постановлене під головуванням судді Рибака М.А., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, -

в с т а н о в и в :

12 червня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Новий» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

На обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 07 серпня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк» Новий» та ОСОБА_2 було укладено договір застави, згідно якого відповідач, на забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Гермес» кредитного договору, передав у заставу належний йому на праві власності автомобіль марки «Mercedes Benz ML 350», 2007 року випуску.

Зобов'язання за кредитним договором боржником не виконуються, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 3 762 405,87 грн., яка боржником не сплачена.

Посилаючись на наведене, просило суд задовольнити його вимоги до ОСОБА_2 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 3 762 405,87 грн. шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» права власності на автомобіль Mercedes Benz ML 350, випуску 2007 року, чорного кольору, кузов якого має № НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 01 лютого 2007 року, який належить ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4, виданого тим же ДАІ 01 лютого 2007 року, який є предметом застави згідно договору застави № 3508/01 (З-1) від 07 травня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А., зареєстрований в реєстрі за № 828 та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 3654,00 грн.

10 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» про визнання припиненим договору застави, посилаючись на те, що 4 червня 2015 року ухвалою господарського суду Харківської області Товариство з обмеженою відповідальністю «Гермес» ліквідовано, а тому вважав, що вимоги за кредитним договором слід визнати погашеними, основне зобов'язання припиненим, відповідно, і укладений на забезпечення вказаного кредитного договору договір застави також є припиненим.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_2 просив суд визнати припиненим договір застави від 7 травня 2008 року, укладений між ним та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 4 квітня 2016 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Визнано припиненим з 16 червня 2015 року договір застави від 7 травня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» та ОСОБА_2.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 4 серпня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 4 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» задоволено.

У рахунок погашення заборгованості, станом на 8 червня 2015 року за кредитним договором від 7 травня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гермес» у розмірі 3 762 505,87 грн., з яких: 2 272 000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1 403 605,28 грн. прострочена заборгованість за відсотками; 86 800 грн.58 коп.- пеня за несвоєчасну сплату відсотків, звернуто стягнення на автомобіль марки Mercedes Benz ML 350, випуску 2007 року, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований в УДАІ ГУ МВС України в м. Києві за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4, виданого 01 лютого 2007 року, який є предметом застави за договором застави від 07 травня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» та ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А., зареєстрований в реєстрі за № 828 шляхом визнання права власності на цей автомобіль за Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 673,40 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» про визнання припиненим договору застави - відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 4 квітня 2016 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 4 серпня 2016 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 4 серпня 2016 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» про визнання припиненим договору застави залишено без змін.

29 травня 2017 року представник позивача звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив суд звернути стягнення на автомобіль Mercedes Benz ML 350, випуску 2007 року, чорного кольору, кузов якого має № НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований в УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 01 лютого 2007 року, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4, виданого тим же ДАІ 01 лютого 2007 року, який є предметом застави згідно договору застави № 3508/01 (З-1) від 07травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А., зареєстрованого в реєстрі за № 828, шляхом продажу даного майна на електронних (прилюдних) торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність у межах процедури виконавчого провадження, передбаченою Законом України «Про виконавче провадження», на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 3508/01 від 07 травня 2008 року та укладеним в його забезпечення договором застави № 3508/01 (З-1) від 07 травня 2008 року за кредитним договором у сумі 3 762 405,87 грн., з яких: 2 272 000,00 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 1 403 605,28 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам; 86 800,58 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків.

02 серпня 2017 року представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій просив суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем трирічного строку звернення із позовом до суду, оскільки згідно з умовами додаткової угоди № 5 до кредитного договору термін повернення коштів встановлений до 06 червня 2011 року і саме з цього часу позивач мав право вимагати звернення стягнення на предмет застави, тоді як банк звернувся до суду із даним позовом в червні 2015 року. Також зазначив, що заява відповідача про визнання ним зобов'язань за договором не може братися до уваги, оскільки вчинена поза межами строку позовної давності.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - задоволено.

Звернуто стягнення на автомобіль Mercedes Benz ML 350, випуску 2007 року, чорного кольору, кузов якого має № НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований в УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 01 лютого 2007 року, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4, який є предметом застави згідно договору застави № 3508/01 (З-1) від 07 травня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А.та зареєстрованого в реєстрі за № 828, шляхом продажу автомобіля на електронних (прилюдних) торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 3508/01 від 07 травня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гермес» у розмірі 3 762 405,87 грн., з яких: 2 272 000,00 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 1 403 605,28 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам; 86 800,58 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначав, що висновок суду першої інстанції про те, що строк для звернення до суду з даним позовом позивачем не було пропущено не відповідає обставинам справи, оскільки моментом виникнення у зацікавленої сторони Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» права на позов про звернення стягнення на предмет застави для задоволення своїх вимог за договором застави є 07 червня 2011 року, тоді як позивач звернувся до суду з позовом до нього лише у 2015 році, а трирічний строк позовної давності однозначно сплив ще 7 червня 2014 року.

Зазначає також, що здійснення платежу на погашення заборгованості по кредиту позичальником ТОВ &q?шо; Гермес&q? п; 28 лютого 2013 року свідчить лише про визнання обов&q?ив;язку по сплаті боргу самим боржником та про переривання строку позовної давності для звернення з позовом до боржника і не свідчать про переривання строку позовної давності за вимогами до нього, як до майнового поручителя

18 вересня 2018 року до Апеляційного суду м. Києва надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» Заяц Ксенії Олександрівни, в якому вона просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2018 року залишити без змін. Зазначає, що позивач звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності 12 червня 2015 року, оскільки останній платіж на погашення заборгованості по кредиту позичальником здійснено 28 лютого 2013 року у сумі 8 000,00 грн., а тому саме із цієї дати починається перебіг строку позовної давності.

Указом Президента України від 29 грудня 2018 року №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, шляхом ліквідації Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області.

Відповідно до статті 147 Закону України &qu&n;Про судоустрій і статус суддів&q?ї ; суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &quer;Голос України&qu;b; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті &qu>

В судовому засіданні 29 жовтня 2018 року представник відповідача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. В судове засідання 22 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 не з&qut-;явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Представник Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» ЗаяцКсенія Олександрівна проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гермес» був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 370 000,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитними грошима 16% річних, строк повернення кредиту 06 травня 2010 року.

Додатковою угодою до кредитного договору № 1 від 30 січня 2009 року збільшено процентну ставку за користування кредитом до 18 % річних.

Додатковою угодою № 3 від 30 червня 2009 року заборгованість позичальника була реструктуризована та змінена валюта зобов'язання. Станом на 30 червня 2009 року залишок заборгованості склав 2 823 211 грн.

Додатковою угодою № 4 від 6 травня 2010 року змінено суму кредиту на 2 823 211 грн. та термін повернення коштів на 7 червня 2010 року.

Додатковою угодою № 5 від 7 червня 2010 року змінено суму кредиту на 2 800 000,00 грн. та термін повернення кредиту продовжено до 06 червня 2011 року, а процентну ставку змінено на 22% річних.

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 7 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» та ОСОБА_5 було укладено договір застави, предметом якого є автомобіль марки Mercedes Benz ML 350, випуску 2007 року, який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 01 лютого 2007 року.

У зв'язку з неналежним виконанням боржником зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 8 червня 2015 року становить 3 762 405,87 грн. із яких: 2 272 000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1 403 605,28 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 86 800,58 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків.

Задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» про звернення стягнення на предмет застави, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обгрунтованими та підтверджені належними і допустимими доказами. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції зазначив, що станом на час звернення до суду із позовом, кредит не був сплачений в повному обсязі, останній платіж по погашенню кредиту був здійснений 28 лютого 2013 року, 12 серпня 2014 року ОСОБА_5, визнаючи борг, направив на адресу банку лист про відстрочку виконання обов'язку як майнового поручителя, тому строк для звернення до суду із даним позовом не було пропущено.

Колегія суддів в повній мірі погодитись з такими висновками суду першої інстанції не може, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов'язання простроченого боржника щодо повернення кредитуза договором не припиняється.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Такі висновки викладені в Постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням боржником зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 8 червня 2015 року становить 3 762 405,87 грн. із яких: 2 272 000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1 403 605,28 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 86 800,58 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків. Відсотки за користування кредитом нараховані позивачем за період з квітня 2012 року по червень 2015 року, а пеня- за період з червня 2014 року по червень 2015 року, тобто за періоди після закінчення строку дії кредитного договору - після 06 червня 2011 року.

Враховуючи висновки, викладені в Постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року та ту обставину, що позивач, визначаючи розмір заборгованості по кредиту, на погашення якої просить звернути стягнення на предмет застави, включив в суму заборгованості відсотки та пеню, нараховані після закінчення строку дії кредитного договору, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що розмір заборгованості по кредиту становить суму 3 762 405,87 грн. та безпідставно включив в розмір заборгованості проценти в сумі 1 403 605,28 грн. та пеню в сумі 86 800,58 грн., які нараховані поза межами строку дії договору кредиту.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що обгрунтованою та розрахованою відповідно до вимог закону та умов договору є заборгованість по кредиту, яка складається з тіла кредиту у розмірі 2 272 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Частиною 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Як вбачається з матеріалів справи та досліджених судом доказів, на забезпечення виконання зобов'язань позичальником по кредитному договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Гермес», 07 травня 2008 року між Публічним акціонерний товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» та відповідачем ОСОБА_5 був укладений договір застави № 3508/01 (З-1).

Згідно умов п. 6.1. договору застави, заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави у випадках, зокрема, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язань за кредитним договором забезпеченим заставою, вони не будуть виконані.

У позичальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес» наявна непогашена заборгованість за кредитним договором № 3508/01 від 07 травня 2008 року у розмірі 2 272 000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, вимогу про добровільне погашення заборгованості відповідачем не виконано, наявність заборгованості жодним чином не спростовано, що, в силу положень ст. 20 Закону України «Про заставу», є підставою для звернення стягнення на предмет заставиз метою погашення заборгованості за основним зобов'язанням.

Пунктом 6.2. договору застави передбачено, що звернення стягнення може здійснюватися на вибір заставодержателя в такий спосіб: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового звернення стягнення на предмет застави, згідно з правилами, установленими Законом України № 1255-ІV від 18 листопада 2003 року. Використання позасудового способу звернення стягнення на предмет застави не позбавляє заставодержателя права звернутися до суду для звернення стягнення на предмет застави у примусовому порядку.

Відповідно до п. 6.3. договору застави, реалізація предмета застави здійснюється на вибір заставодержателя органами державної виконавчої служби у порядку, передбаченому Законом України «Про заставу», або заставодержателем.

З огляду на вищевикладене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» про звернення стягнення на предмет застави ґрунтуються на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги про неправильність висновку суду першої інстанції про те, що строк для звернення банку до суду із даним позовом не пропущено, колегія суддів вважає безпідставними, так як не грунтуються на фактичних обставинах справи та досліджених в судовому засіданні доказах, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як було встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 02 серпня 2017 року представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій просив суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском Публічним акціонерний товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» &q?да; Новий&q?ор; трирічного строку звернення із позовом до суду. Заяву обгрунтовував тим, що згідно з умовами додаткової угоди № 5 до кредитного договору від 07 травня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гермес», термін повернення коштів за кредитним договором встановлений до 06 червня 2011 року і саме з цього часу позивач мав право вимагати звернення стягнення заборгованості за кредитом на предмет застави, тоді як банк звернувся до суду із даним позовом в червні 2015 року.

З наданих суду та досліджених в судовому засіданні розрахунків заборгованості по кредиту вбачається, що сплата платежів по кредиту здійснювалась в 2011 році, в 2012 році, останній платіж по кредиту у розмірі 8000,00 грн. було здійснено 28 лютого 2013 року і в подальшому сплата заборгованості не відбувалась, 12 серпня 2014 року ОСОБА_5, визнаючи борг, направив на адресу банку лист про відстрочку виконання ним обов'язку майнового поручителя. З позовом до суду про звернення стягнення заборгованості по кредиту на предмет застави Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Новий» звернулось поштою 12 червня 2015 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Не грунтуються на вимогах закону та встановлених обставинах справи і доводи апеляційної скарги про те, що сплата заборгованості по кредиту позичальником ТОВ &q?ди; Гермес&q?я,; 28 лютого 2013 року свідчить лише про визнання обов&qu ;язку по сплаті боргу самим боржником та про переривання строку позовної давності для звернення з позовом до боржника і не свідчать про переривання строку позовної давності за вимогами до нього, як до майнового поручителя, з огляду на таке.

Згідно вимог ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо).

З встановлених обставин справи та досліджених доказів вбачається, що строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору не сплив, а тому не сплив і строк позовної давності для позовної вимоги про звернення стягнення цієї заборгованості на предмет застави.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2018 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову, звернення стягнення на автомобіль Mercedes Benz ML 350, випуску 2007 року, чорного кольору, кузов якого має № НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований в УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 01 лютого 2007 року, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4, який є предметом застави згідно договору застави № 3508/01 (З-1) від 07травня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А.та зареєстрований в реєстрі за № 828, шляхом продажу автомобіля на електронних (прилюдних) торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність у межах процедури виконавчого провадження, передбаченою Законом України «Про виконавче провадження», на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 3508/01 від 07 травня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гермес» у розмірі 2 272 000,00 грн., що є простроченою заборгованістю по кредиту.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В ході розгляду даної справи Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» було понесено судові витрати по сплаті судового збору до суду 1-ї інстанції в розмірі 3 654,00 грн., позовні вимоги задоволено частково на загальну суму 2 272 000,00 грн., що становить 60 % від суми заявлених позовних вимог, а тому з урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 2 192,40 грн.

Відповідачем ОСОБА_2 понесено судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 5 481,00 грн., позов та апеляційну скаргу задоволено частково, з урахуванням чого з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 192,40 грн., сплачені за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 266, 267, 526, 546, 89, 590, 599, 61, 612, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 3508/01 від 07 травня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гермес» у розмірі 2 272 000,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту, звернути стягнення на автомобіль Mercedes Benz ML 350, випуску 2007 року, чорного кольору, кузов якого має № НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований в УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 01 лютого 2007 року, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4, який є предметом застави згідно договору застави № 3508/01 (З-1) від 07 травня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А.та зареєстрованого в реєстрі за № 828, шляхом продажу автомобіля на електронних (прилюдних) торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий»судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 192,40 грн. за подання позову.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 192,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року.

Головуючий: Судді: