Справа № 442/3062/18 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/811/1390/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
Провадження №22-ц/811/1324/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 травня 2018 року про забезпечення позову та на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2018року про виправлення арифметичної помилки у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_4, про визнання права спільної сумісної власності та визнання протиправним та скасування рішення Дрогобицької міської ради,

в с т а н о в и л а:

15.05.2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 939 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для ведення садівництва, та на земельну ділянку площею 261 кв.м. з цільовим призначенням для ведення садівництва, що знаходяться по АДРЕСА_1, та визнати протиправним і скасувати п.п.1.1 ст.1 рішення ХХХІ сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради від 30.11.2017 року №954 в частині надання ОСОБА_4 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва орієнтовною площею 950 кв.м. на АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що вони та третя особа ОСОБА_6 є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1, за яким відповідно до рішення Дрогобицької міської ради від 20.10.1953 року №1553 була закріплена земельна ділянка площею 1248 кв.м., що підтверджується планом земельної ділянки від 20.07.1998 року та довідками Дрогобицького державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 29.06.2004 року №1161 та №1162.

Ухвалою ХІІ сесії четвертого демократичного скликання Дрогобицької міської ради від 26.12.2003 року №271 позивачу ОСОБА_5 (власнику 1/2 частини будинку) та первинному власнику іншої 1/2 частини будинку ОСОБА_8, від якої, в порядку спадкування набули по 1/4 частині право власності на будинок ОСОБА_2 та ОСОБА_6, було надано безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 454 кв.м. для обслуговування житлових і приватизованих будинків, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 1200 кв.м. для ведення садівництва, про що вчинено записи у книгах Дрогобицького державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.

Для отримання державного акта про право власності на землю позивачі звернулись до Дрогобицької міської ради і рішенням ХХХІ сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради від 30.11.2017 року №954 позивачу ОСОБА_5 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва орієнтовною площею 317 кв.м. на АДРЕСА_1, а позивачу ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва орієнтовною площею 700 кв.м. на АДРЕСА_1

Одночасно, цим же рішенням, яке в цій частині оспорюється позивачами, третій особі ОСОБА_4 теж було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва орієнтовною площею 950 кв.м. на АДРЕСА_1, тобто на земельну ділянку, яка належить їм (позивачам) та третій особі ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності.

Разом з позовною заявою позивачі (в особі свого представника - ОСОБА_12.) подали до суду заяву про забезпечення позову в даній справі, в якій просили забезпечити позов шляхом заборони Дрогобицькій міській раді та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 939 кв м., кадастровий номер НОМЕР_1.

Необхідність забезпечення позову в такий спосіб позивачі обґрунтовували тим, що оспорюваним рішенням ОСОБА_4 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки і питання про передачу йому цієї земельної ділянки у приватну власність неодноразово розглядалось на засіданні постійної комісії з регулювання земельних відносин Дрогобицької міської ради та виносилось на розгляд сесії Дрогобицької міської ради, а тому невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість Дрогобицькій міській раді передати у приватну власність ОСОБА_4 їхню земельну ділянку, що істотно ускладнить (унеможливить) поновлення їхніх порушених прав.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 травня 2018 року заяву позивачів про забезпечення позову в даній справі задоволено.

До вирішення спору по суті заборонено Дрогобицькій міській раді та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 939кв.м., кадастровий номер НОМЕР_2.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2018 року виправлено арифметичну помилку у вказаній вище ухвалі Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 травня 2018 року в написанні кадастрового номеру земельної ділянки, відносно якої судом накладено заборону вчиняти дії.

Ухвали суду оскаржила третя особа ОСОБА_4,просить їх скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви позивачів про забезпечення позову в даній справі.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що позивачами не надано належних доказів на підтвердження тієї обставини, що виділенні йому та позивачам земельні ділянки є однією і тією ж спірною земельною ділянкою, оскільки вони відрізняються за своєю площею та цільовим призначенням.

Крім того, зазначає, що судом в оскаржуваній ухвалі не зазначено, чи мало місце і яким чином порушено права та законні інтереси позивачів, а також про те, яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі.

В судове засідання інші учасники справи, окрім представника позивача ОСОБА_2, не з'явились, їх явку до суду не було визнано обов'язковою, про дату, час та місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені шляхом направлення рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення судових повісток-повідомлень, які вони отримали (а.с.129-134), представник апелянта ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_10 подав клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.137-138), однак, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від інших учасників не надходило, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи апеляційним судом проведено у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних ухвал, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (п.п. 4, 10) роз'яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи наведені вище норми процесуального закону й те, що між сторонами дійсно виник спір щодо законності надання оспорюваним рішенням Дрогобицької міської ради третій особі ОСОБА_4земельної ділянки, на яку позивачі заявляють свої права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову у даній справі в обраний позивачами і визначений судом в оскаржуваній ухвалі спосіб, оскільки вжиті заходи забезпечення стосуються предмета позову в даній справі і без вжиття цих заходів Дрогобицька міська рада не матиме перешкод для вирішення питання про передачу у приватну власність ОСОБА_4 спірної земельної ділянки, що істотно ускладнить або унеможливить поновлення порушених прав позивачів та ефективний їх захист у випадку задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Згідно з п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність.

Отже, при вирішенні питання забезпечення позову в даній справі судом не було порушено норми процесуального закону, який його регулює, суд правильно виправив допущену в ухвалі помилку у написанні кадастрового номеру земельної ділянки, щодо якої застосовуються вжиті судом заходи забезпечення, оскільки не усунення цієї неточності вплинуло б на можливість реалізації судового рішення в процесі його виконання, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішених судом питань, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а оскаржувані ухвали суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 травня 2018 року про забезпечення позову та ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2018 року про виправлення арифметичної помилки - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 23 листопада 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.