Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2018 Справа №607/11408/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Братасюка В.М.

за участю секретаря Созанської Т.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/4 частку земельної ділянки , загальною площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по вул. Бригадна, 25а у м. Тернополі, кадастровий номер :14:001:0063, в порядку спадкування за законом, після померлої 04 червня 2017 року матері ОСОБА_4.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлої матері ОСОБА_4 і прийняв спадщину, однак при зверненні до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлої матері, а саме на частку вищевказаної земельної ділянки, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із тим, що за життя, між померлою ОСОБА_4 та іншими співвласниками земельної ділянки, що належить їм на праві спільної сумісної власності, не були визначені у встановленому законодавством порядку належні їм частки, тому нотаріус не може визначити конкретний розмір спадкового майна (встановити спадкову масу).

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, однак подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позовну заяву задоволити.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

04 червня 2017 року померла мати позивача ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 226770, виданим 06 червня 2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №70.

У Першій Тернопільській державній нотаріальній конторі, після смерті ОСОБА_4 була заведена спадкова справа № 582/2017.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не прийнялися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1, як син, є спадкоємцем за законом після ОСОБА_4 та спадщину прийняв, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Іншим спадкоємцем, яка прийняла спадщину, є донька померлої ОСОБА_3.

18 січня 2018 року між спадкоємцями було укладено договір про поділ спадкового майна посвідчений Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою, зареєстрований у реєстрі за №2-58.

Відповідно до даного Договору, ОСОБА_1 переходить 2/5 (дві пятих) частки житлового будинку №25А, що знаходиться по вул. Бригадна в м. Тернополі, та все інше майно, якщо буде таке виявлене.

Вже після укладення Договору про поділ спадкового майна, було виявлено, що ОСОБА_4 також належить частка земельної ділянки, загальною площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по вул. Бригадна, 25а в м. Тернополі, кадастровий номер :14:001:0063.

Однак, при зверненні до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлої матері, а саме на частку вищевказаної земельної ділянки, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із тим, що за життя між померлою ОСОБА_4 та іншими співвласниками земельної ділянки, що належить їм на праві спільної сумісної власності, не були визначені у встановленому законодавством порядку належні їм частки, тому, нотаріус не може визначити конкретний розмір спадкового майна (встановити спадкову масу).

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до Свідоцтва про право на власність на нерухоме майно серія САК №623645 від 17.12.2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка, загальною площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по вул. Бригадна, 25а у м. Тернополі, кадастровий номер :14:001:0063.

У частині 1 статті 355 ЦК України наведено загальне визначення поняття права спільної власності, яке стосується тих випадків, коли майно належить на праві власності не одній, а кільком особам (суб'єктам права власності) одночасно. У такому разі між вказаними суб'єктами виникає спільна власність. Право спільної власності це право двох чи більше осіб на один об'єкт (на одну річ або сукупність речей).

Із аналізу змісту ч. 1 ст. 368 ЦК України, випливає, що спільною сумісною власністю є та спільна власність двох чи більше осіб, у якій завідомо не визначені частки кожної з них.

Головною ознакою сумісної власності як різновиду права спільної власності є факт відсутності існування в об'єкті власності ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпорядитися нею.

Як спільна часткова, так і спільна сумісна власність можуть виникати або на підставі прямої вказівки закону, або на підставі правочину. Законодавством в окремих випадках надасться право особам на власний розсуд визначати для спільного майна режим часткової або сумісної власності.

Окремою нормою ч. 2 ст. 369 ЦК України, законодавець визначає порядок розпорядження сумісним майном. Воно має здійснюватися лише за згодою всіх співвласників, яка може бути виражена у будь-якій формі, встановленій ЦК для правочинів. Однак у випадках вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який вимагає нотаріального посвідчення та (або) державної реєстрації, згода всіх співвласників на його вчинення має бути висловлена письмово й нотаріально посвідчена в порядку, встановленому законодавством.

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ст. 372 ЦК України).

Оскільки, між померлою та іншими співвласниками зазначеної вище земельної ділянки, що належить їм на праві спільної сумісної власності, не здійснювався поділ, будь-якій формі, передбаченій чинним законодавством, то при визначені ідеальних часток кожного із співвласників необхідно виходити із засад рівності. Тобто, всім співвласникам земельної ділянки, загальною площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) що знаходиться по вул. Бригадна, 25а у м.Тернополі, кадастровий номер :14:001:0063, належить (належало) по 1/4 частці даної земельної ділянки.

Отже, до складу спадщини за законом після померлої ОСОБА_4, входить право власності на 1/4 (одну четверту) частку земельної ділянки, загальною площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) що знаходиться по вул. Бригадна, 25а у м. Тернополі, кадастровий номер :14:001:0063.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі - продажу, оренди, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно п. 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Відповідно до норм Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», підтвердженням права власності на земельну ділянку є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

У відповідності до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ст.125 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 ЗК).

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у відповідності до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна, як це передбачає ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити його права та інтереси, тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку земельної ділянки, загальною площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по вул. Бригадна, 25а у м. Тернополі, кадастровий номер :14:001:0063, в порядку спадкування за законом, після померлої 04 червня 2017 року матері ОСОБА_4.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, ч. 3 ст. 200, ст.ст.263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1261 ЦК України, ст.ст. 81, 125, 126 Земельного кодексу України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (вул. Бригадна, 25А, м. Тернопіль) до ОСОБА_2 (вул. Бригадна, 25А, м. Тернопіль), ОСОБА_3 (вул. Бригадна, 25А, м. Тернопіль) про визнання права власності на майно в порядку спадкування задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (вул. Бригадна, 25А, м. Тернопіль, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1) право власності на 1/4 (одну четверту) частку земельної ділянки, загальною площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по вул. Бригадна, 25а у м. Тернополі, кадастровий номер :14:001:0063, в порядку спадкування за законом, після померлої 04 червня 2017 року матері ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_7