Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/9388/17 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М.
Категорія 30 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/9388/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ПАТ "Страхова компанія "Уніка" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої пошкодженням майна

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06.08.2018, ухваленого під головуванням судді Чішман Л.М. в м. Житомирі

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути на свою користь із ОСОБА_2 43643, 28 грн завданої матеріальної шкоди, 200 грн плати за виконання калькуляції ремонтних робіт, 7000 грн моральної шкоди, 4000 грн витрат на правову допомогу.

В обґрунтування вимог зазначив, що 20.05.2017 по вулиці Покровській, 120 у м. Житомирі сталося ДТП за участю автомобіля марки "СНЕVROLET LACETTI", д. н. з. АМ5314ВТ, під його керуванням та автомобіля НОМЕР_1, власником якого є відповідач ОСОБА_2 Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 13.06.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» на підставі полісу № 007069/4430/3544739 від 28.04.2017, тому він звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. В подальшому страхова компанія здійснила розрахунок завданого матеріального збитку, який становив 34697, 67 грн та 21.08.2017 виплатила страхове відшкодування шляхом перерахування на картковий рахунок.

Проте сплачений розмір матеріального збитку він вважав недостатнім, а тому на його замовлення ПрАТ «Житомир-Авто» здійснило калькуляцію ремонтних робіт його пошкодженого автомобіля, яка станом на 05.04.2018 становить 78140, 95 грн з урахуванням ПДВ. Виходячи із наведеного, просив стягнути з відповідача різницю між вартістю відновлювального ремонту і фактично виплаченим страховим відшкодуванням, а також задовольнити інші позовні вимоги.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира 06.08.2018 у задоволенні позову відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що при постановленні рішення суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що обовязок відшкодувати різницю між оціненою шкодою та реальною вартістю відновлювального ремонту, яка не перевищує ліміт відповідальності в 100 000 грн. несе страхова компанія, а не відповідач. Вказує, що реальна вартість ремонтних робіт становить 78140, 95 грн, а виплачене страхове відшкодування є недостатнім для здійснення відновлювального ремонту. Інші доводи апеляційної скарги зводяться до доводів позовної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У судовому засіданні в апеляційному суді представник ОСОБА_4 ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Надав пояснення аналогічні доводам в апеляційній скарзі.

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначив, що оскільки відповідальність його довірителя застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» із лімітом страхового відшкодування шкоди, завданої майну третіх осіб у розмірі 100 000 грн., що перевищує розмір нанесеної шкоди позивачу, тому стягувати її потрібно із страхової компанії.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.05.2017 о 20-35 год. у м. Житомирі по вул. Покровській, 120, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 скоїв зіткнення з автомобілем марки "СНЕVROLET LACETTI", д. н. з. АМ5314ВТ, яким керував ОСОБА_1, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень (а.с. 9, 11).

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 13.06.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 11).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» на підставі полісу № 007069/4430/3544739 від 28.04.2017 із лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 100 000 грн, розмір франшизи 1000 грн. (а.с. 62).

Згідно рахунку-фактури ПАТ «ЖИТОМИР-АВТО» № від 03.04.2018, виконаного на замовлення ОСОБА_1, вартість ремонтних робіт автомобіля марки "СНЕVROLET LACETTI", д. н. з. АМ5314ВТ, становитиме 78140, 95 грн (а.с. 41).

Відповідно до висновку експерта автотоварознавчого дослідження ОСОБА_7 №1694 від 06.06.2017, який надано на замовлення ПАТ «СК «Уніка», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «СНЕVROLET LACETTI», д. н. з. АМ5314ВТ, становить 55636, 66 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу цього автомобіля становить 35697, 67 грн (а.с. 72-85).

Дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 20.05.2017 по вул. Покровській, 120 у м. Житомирі з участю сторін по справі була визнана ПрАТ «СК «Уніка» страховим випадком, у звязку із чим на підставі наказу №00225339 від 18.08.2017 на картковий рахунок ОСОБА_1 21.08.2017 було перераховано страхове відшкодування у сумі 34697, 67 грн без ПДВ (а.с. 86 -89).

Фактично ОСОБА_1 отримав страхове відшкодування у розмірі 34524, 18 грн, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 18).

Оскільки страхове відшкодування не покриває вартість відновлювального ремонту, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення різниці завданої ОСОБА_2 шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки розмір завданої шкоди не перевищує ліміт встановлений договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/3544739 в сумі 100000 грн, тому відшкодовувати завдану шкоду повинна страхова компанія.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України)

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.

Із матеріалів справи видно, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу марки "СНЕVROLET LACETTI", д. н. з. АМ5314ВТ, яким керував ОСОБА_1, встановлена висновком експерта автотоварознавчого дослідження ОСОБА_7 №1694 від 06.06.2017, який замовлено ПрАТ «СК «Уніка», та складає 55636, 66 грн, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля 0,6365, вартість відновлювального ремонту цього автомобіля з урахуванням зносу становить 34697,67 грн.(а.с. 77 зворот).

При обрахунку розміру страхового відшкодування страхова компанія керувалася положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та виплатила позивачу страхову суму заподіяного збитку з урахуванням зносу транспортного засобу та за мінусом франшизи у розмірі 1000грн., яка відшкодована відповідачем позивачу.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи вбачається, що сумою страхового відшкодування, яка виплачена страховою компанією ОСОБА_4 не було відшкодовано в повному обсязі завдану шкоду, встановлену висновком експерта автотоварознавчого дослідження ОСОБА_7 №1694 від 06.06.2017 на замовлення ПрАТ «СК «Уніка», згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», д. н. з. АМ5314ВТ, складає 55636, 66 грн

У зв'язку із зазначеним ОСОБА_2 - особа, яка завдала шкоди, зобов'язана відшкодувати потерпілому ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика, у розмірі 21 112,48 грн (55 636, 66 грн вартість відновлювального ремонту 34524, 18 грн. сума фактично отриманого страхового відшкодування), що встановлено вимогами статті 1194 ЦК України.

При цьому, здійснюючи розрахунок розміру відшкодування, яке підлягає стягненню із відповідача, апеляційний суд виходить із розміру заподіяної шкоди, яка встановлена висновком експерта автотоварознавчого дослідження ОСОБА_7 №1694 від 06.06.2017, а не із рахунку-фактури № від 03.04.2018.

Доводи позивача про те, що фактичний розмір завданої потерпілому шкоди підтверджений рахунком-фактурою ПАТ «ЖИТОМИР-АВТО» № від 03.04.2018 колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованими, оскільки такий рахунок-фактура не є належним підтвердження шкоди, яка завдана ОСОБА_2, так як не вважається оціненою шкодою у розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та поданий доказ не відповідає вимогам ст. 106 ЦПК України, якою передбачено право учасника справи подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення, із обовязковим зазначенням, що його підготовлено до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Окрім того, із поданого позивачем рахунку-фактури неможливо встановити розмір завданого його автомобілю матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу) внаслідок ДТП 20.05.2017, а проведено лише калькуляцію вартості ремонтних робіт, які необхідно здійснити для відновлення автомобіля. Також не вбачається причинно-наслідкового звязку між завданою шкоди та проведенням ремонту автомобіля.

Також необхідно зазначити, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його (позивача) користь завданої матеріальної шкоди в розмірі 43643грн 28коп, яка визначена як різниця, виходячи із рахунку-фактури від 03.04.2018, якою встановлено вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля станом на цю дату, та розміром виплаченого страховиком страхового відшкодування, що дорівнює вартості матеріального збитку, визначеного експертом станом на 30.05.2017, призведе до безпідставного збільшення обсягу відповідальності відповідача та зменшення обсягу відповідальності страховика, оскільки розмір відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу може бути більшим станом на 03.04.2018 порівняно з попередньою сумою, визначеною станом на 30.05.2017 та виплаченою страховиком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як розяснено у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. зі змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

Оцінюючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню із відповідача, колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 зазнав душевних переживань, які були завдані його майну внаслідок неправомірних дій відповідача, що спричинили ДТП. У звязку із пошкодженням автомобіля, позивач тривалий час не може отримати відшкодування для здійснення його ремонту, а тому не може ним користуватися, що призводить до порушення його усталеного способу життя. Розмір моральної шкоди, яку позивач оцінює у 7000 грн, на думку суду, є завищеним порівняно із нанесеним йому матеріальним збитком.

Виходячи із наведеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в цій частині та вважає, що із ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь ОСОБА_8 3500 грн на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 поніс витрати на правову допомогу адвоката ОСОБА_3, повязану із розглядом цієї справи у розмірі 4000 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 19-23).

Таким чином, виходячи із принципу співмірності, колегія суддів приходить до висновку, що із відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 грн витрат на правову допомогу.

Відповідно до положень п. 3 ч.2 ст.141ЦПК України понесений позивачем судовий збір у розмірі підлягає стягненню із відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги ОСОБА_8 задоволені на 48, 4%, тому із ОСОБА_2 на його користь підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1543,68грн (а.с.1,110) .

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено із порушенням норм чинного матеріального законодавства, а тому підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06.08.2018 скасувати.

Постановити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 21112,48 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 3500грн на відшкодування моральної шкоди та 2000 грн витрат на правову допомогу.

В решті вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1543,68грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.09.2018.

Головуючий: Судді: