Справа № 307/2144/18
Провадження № 2/307/1192/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", де третя сторона приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Антоновича про визнання напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", де третя сторона приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Антоновича про визнання напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що зайшовши, 28 червня 2018 року у Тячівський РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області дізнатися про наявність або відсутність заборгованості по сплаті ним аліментів, він дізнався про наявність інших виконавчих проваджень на виконанні у відділі, в яких він являється боржником. Оскільки, він не має юридичною освіти, то звернувся за допомогою до адвоката ОСОБА_6, яка 02.07.2018 року подала письмову заяву до виконавчої служби з проханням надати для ознайомлення матеріали виконавчих проваджень та 05.07.2018 року їм були надані виконавчі провадження, згідно яких, ОСОБА_1 являється боржником, для ознайомлення.

Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №55574043 йому стало відомо про те, що на виконанні у Тячівському РВ ДВС ГТУЮ знаходиться виконавчий напис №7654 від 03.08.2017 року приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. і згідно даного виконавчого документу, вирішено стягнути з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачені в строк відповідно до умов Кредитного договору № МКІЧІ1АК00360032 від 21.07.2006 року 271 302,26 грн. ( двісті сімдесят одна тисяча триста дві гривні двадцять шість копійок).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, ще 30.01.2018 року головним державним виконавцем Тячівського РВДВС ГТУЮ у Закарпатській області Половко А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55574043 на підставі виконавчого напису №7654 від 03.08.2017 року приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А.

Впродовж тривалого періоду часу з 2014 по теперішній час - він знаходився у районах проведення АТО, допомагав військовим у її проведенні, відвозив волонтерську допомогу, а тому, часто був відсутній за місцем реєстрації місця проживання. У зв'язку з цим, жодних листів із державної виконавчої служби він не отримував, а скоріш за все листи йому навіть не надсилались.

Вважає виконавчий напис нотаріуса №7654 від 03.08.2017 року таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного.

21.07.2018 р. між ЗАТ КБ « Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №МКN1АК00360032. Згідно умов вказаного Договору банк надав позичальнику кредит на строк 5 років, тобто до 20.07.2011 року.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Оскільки згідно умов Кредитного договору №МКN1АК00360032 від 21 липня 2017 року - кредит повинен був бути повернутим не пізніше 20.07.2011 року, нотаріус не мав правових підстав для вчинення виконавчого напису, оскільки станом на звернення відповідача (Стягувача - АТ КБ «Приватбанк») до нотаріуса пройшло більше 3-ьох років, з дня виникнення у відповідача права вимоги.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Не можна залишити поза увагою те, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 01.02.2012 року по справі №2-1878/11 позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволено повністю та вирішено стягнути з нього 61136 грн. 06 коп., яке набрало законної сили 07.11.2012 року.

Тобто, відповідач звертався до суду з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором і виграв справу, в той же час, не звернувся з виконавчим листом до державної виконавчої служби щодо стягнення вказаної суми. .

Таким чином стверджує, що у зв'язку з пропуском строку за стягнення вказаних сум, виконавчий напис №7654 від 03.08.2017 року є таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з підпунктом 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку - у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідачем жодних листів, повідомлень щодо існування якої-небудь заборгованості по кредиту з 2011 року по теперішній час, на адресу ОСОБА_1 не направлялось, що позбавило його можливості оскаржити розмір «заборгованості», або інші незаконні дії Відповідача.

У постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 №6-20цс14 зазначається, зокрема:« ....Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.І ст. 1048 ЦК).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття - як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (стст.530, 631 ЦК).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у ч. 1 ст. 611, чч. 2-4 ст.612 ЦК, ч.ч. 1, 2 ст.220 ГК, які передбачають відповідальність боржника.... Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, згідно із ч. 3 ст.254 ЦК, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаний його початок (ст.253 ЦК).

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.І ст.261 ЦК).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у стст.252-255 ЦК.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд....

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення….».

Як вбачається з тексту виконавчого напису №7654 від 03.08.2017 року - заборгованість за тілом кредиту становить нібито 4119,35 Євро, заборгованість за відсотками 1351,12 Євро, заборгованість з комісії 78,36 Євро, заборгованість з пені 3666,60 Євро, і ця заборгованість зазначена у виконавчому напису за період з 21.07.2006 року по 31.05.2017 року, тобто заборгованість вирахована нібито за період близько 11 років, що являється неприпустимим!!!

Крім того, згідно Кредитного договору від 21.07.2006 року сторонами визначено строки погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів, а саме місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Згідно з умовами Кредитного договору №МКN1АК00360032 від 21.07.2006 р. позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до кінця кожного місяця, а доцентів - щомісячно, не пізніше 26 числа кожного календарного місяця, вступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Не можна залишити поза увагою, що сума нарахованої пені, яка подана до нотаріуса, також нарахована поза строками позовної давності, за період який є недопустимим.

У зв'язку з наведеним, початок перебігу позовної давності починається не пізніше 20.07.2011 року до 20.07.2014 року ( а по окремим щомісячним платежам ще й раніше).

В той же час, він не мав змоги подати суду заяву про застосування наслідків пропуску АТ КБ «Приватбанк» строку позовної давності - оскільки відповідач не звертався до суду із позовною заявою про стягнення якоїсь заборгованості з нього, а звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення нотаріусом виконавчого напису.

А тому, виконавчий напис № 7654 від 03.08.2017 року приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. підлягає визнанню таким, що не підлягає до виконання, оскільки порушує та законні інтереси ОСОБА_1

Тому просить визнати виконавчий напис №7654 від 03.08.2017 року приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Антоновича - таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивачки ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, але надав до суду відносно позову письмове заперечення.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" , що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші чини, інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»визначено. що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Постановою Кабінету міністрів України №1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» пунктом 1 визначено - нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Крім того, Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами країни передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Зокрема п.1.1 Глави 16 Інструкції зазначає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно, а підставі виконавчих написів.

Згідно п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлений інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 286 зазначеної інструкції встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. З наведеного вище вбачається, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України та частини 5. 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1., З.З., 3.4. Глава 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»: нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше 3-ох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше 1-го року, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку; строки протягом яких може бути вчинено виконавчий напис; обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу.

Законодавство не називає наведений строк, у межах якого може бути вчинено виконавчий напис, позовною давністю, а вживає термін «давність».

Віднесення цього строку до позовної давності виключає і норма ст. 256 ЦК України, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Оскільки, жодна норма права не передбачає застосування строку позовної давності нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, то у даній справі позивач не вправі порушувати питання спливу строку позовної давності, тим більше будучи при цьому у процесуальному статусі позивача.

Позивачем не надано доказів того, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом були на розгляді в судах будь-які спори щодо суми заборгованості по даних зобов'язаннях.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» (далі - Постанова від 03.2012р. №5) передбачено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, - 4 - 609 ЦК.

Станом на сьогоднішній день позивач так і не довів наявність порушеного свого права, відповідно позовні вимоги є безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають, з врахуванням наступного.

Згідно зі статтями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами країни.

За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 4 ЦПК) , то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це та відповідно до ст. 264 ЦПК при ухваленні рішення вирішити питання, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Тому просить суд відмовити повністю в задоволені позові.

Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Антонович в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву в якій просить суд справу розглянутим у його відсутності, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 03 серпня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. було вчинено виконавчий напис, згідно якого звернуто стягнення на грошові кошти у сумі 371302,26 гривень з ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1

Згідно з пунктом 283 Інструкції вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Представник позивача стверджує, відповідачем жодних листів, повідомлень щодо існування якої-небудь заборгованості по кредиту з 2011 року по теперішній час, на адресу ОСОБА_1 не направлялось.

Суду належних і допустимих доказів, в розумінні вимог статей 77 і 79 ЦПК України, відповідачем ПАТ КБ « Приватбанк» не надано про отримання позичальником вимоги усунення порушень за вище вказаним кредитним договором № МКІЧІ1АК00360032 від 21.07.2006 року

А тому, у разі неотримання зазначеної вимоги позичальником, такий був позбавлений можливості заперечувати щодо розміру заборгованості, що вказує на те, що спірний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог закону, так як за умов не отримання позичальником вказаної вимоги про усунення порушень зобов'язання, зазначена сума у оскаржуваному виконавчому написі не може вважатися безспірною.

Таким чином, з вище наведеного слідує, що вказаний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог закону, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Разом з цим, судом встановлено, що згідно умов Кредитного договору №МКN1АК00360032 від 21 липня 2006 року - кредит повинен був бути повернутим не пізніше 20.07.2011 року, а тому нотаріус не мав правових підстав для вчинення виконавчого напису, оскільки станом на звернення відповідача АТ КБ «Приватбанк» до нотаріуса пройшло більше 3-ьох років, з дня виникнення у відповідача права вимоги.

За таких обставин, заперечення відповідача є безпідставні та такі, що не заслуховують на увагу, а позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.283 Інструкції порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 Васильовича- задовольнити.

Визнати виконавчий напис №7654 від 03.08.2017 року приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Антоновича - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 704,80 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк", місце знаходження: м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, 50.

Третя особа: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, місце знаходження: м. Чернігів, вул. П'ятницька, 16.

Повний текст рішення виготовлено 26.11.2018 р.

Суддя: В.В.Чопик