Провадження №22-ц/812/210/18 Доповідач апеляційного суду -Бондаренко Т.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання -Андрієнко Л.Д.,

за участі заявника -ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2018 року, постановлену під головуванням судді Гуденко О.А. в приміщенні того ж суду, за заявою

ОСОБА_3

про видачу дублікату виконавчого листа у справі за її позовом до приватного підприємства «Аріанда» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду першої інстанції з заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

В своїй заяві ОСОБА_3 зазначала, що заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2012 року її позовну заяву до ПП «Аріанда» задоволено частково та стягнуто з останнього на її користь 14489 грн. 26 коп. заборгованості по заробітній платі та 2000 грн. моральної шкоди.

На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист, який пред'явлено до виконання у Центральний відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Центральний ВДВС м. Миколаїв).

3 листопада 2014 року виконавче провадження було завершено, та виконавчий лист нею не отримано. До виконавчої служби вона зверталась неодноразово, наявну у неї копію виконавчого листа не було прийнято для виконання.

Посилаючись на вказані обставини, що на думку заявника свідчать про втрату виконавчого листа, ОСОБА_3 просила видати дублікат виконавчого листа.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи у її задоволенні, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано належних доказів, які б свідчили про направлення виконавчого листа до стягувача, докази його отримання (чи неотримання).

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ПП «Аріанда», як сторона у виконавчому провадженні та боржник не скористалося.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2012 року на користь ОСОБА_3 стягнуто з відповідача ПП «Аріанда» 14489 грн. 26 коп. заборгованості по заробітній платі та 2000 грн. моральної шкоди (а.с.49-50).

8 лютого 2013 року заявнику видано виконавчий лист, на якому зазначено, що строк пред'явлення його до виконання становить один рік (а.с.54).

В подальшому, ухвалою того ж суду від 4 жовтня 2013 року у вказаний виконавчий лист були внесені виправлення помилок шляхом внесення змін в частині зазначення коду боржника (а.с. 59). Після чого за заявою стягувача ОСОБА_3 їй видано виправлений виконавчий лист 29 жовтня 2013 року (а.с. 61).

Листом Центрального ВДВС м. Миколаїв від 4 листопада 2017 року за № 43911 ОСОБА_3 повідомлено, що з матеріалами виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1423/14819/2012 (ВП № 43787922) можливо ознайомитися та зняти копії документів у період з 11 грудня 2017 року по 15 грудня 2017 року (а.с. 65).

На підставі вказаного листа ОСОБА_3 звернулася до Центрального ВДВС м. Миколаєва 8 листопада 2017 року з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження (а.с. 77).

На вказану заяву була отримана відповідь Центрального ВДВС м. Миколаї про те, що виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду № 43787922 знаходилось на примусовому виконанні у відділі з 23 червня 2014 року. Однак 3 листопада 2014 року дане виконавче провадження було завершено на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». На повторне виконання виконавчий документ до відділу не надходив (а.с.66).

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника (в редакції на момент вчинення виконавчої дії)).

Таким чином виконавче провадження закрито без виконання рішення суду.

Згідно з п.17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25.09.2015 року за № 8 "Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа можна звернутися лише в межах строків пред'явлення його до виконання. Одночасно із заявою про видачу дубліката слід подавати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Зазначені відомості для вирішення питання в заяві ОСОБА_3 відсутні, ці питання не були вирішені і в судовому засіданні.

Із матеріалів справи вбачається, що ПП «Аріанда», як сторона виконавчого провадження, про час та місце розгляду справи не повідомлялося, не направлялося повідомлення і відповідній державній виконавчій службі, як зацікавленій особі, зворотного повідомлення про отримання ОСОБА_3 судового відправлення щодо розгляду справи також не міститься у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на те, що про день та час розгляду справи вона не була повідомлена.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Із наданих заявником в судовому засіданні суду апеляційної інстанції документів вбачається, що постановою державного виконавця Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ від 6 червня 2014 року виконавче провадження було передане до Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ.

Листом Центрального ВДВС м. Миколаєва від 4 листопада 2017 року ОСОБА_3 повідомлено, що вона може ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження № 43787922 з 11 грудня 2017 року по 15 грудня 2017 року у канцелярії відділу. Таким чином остання мала обґрунтовані сподівання щодо можливості вчинення запропонованих їй дій.

Проте, коли ОСОБА_3 звернулась з відповідною заяву їй було відмовлено з зазначенням про закриття виконавчого провадження з підстав передбачених п. 5 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому в листі не повідомлено куди було направлено виконавчий документ після закриття виконавчого провадження, що є обов'язком державного виконавця.

Отже вказані листи виконавчої служби містять протиріччя, які не досліджені та не усунуті судом і не дають підстав для остаточного твердження щодо фактичного стану виконавчого провадження на день розгляду справи.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що зверталась до виконавчої служби в 2016, 2017 та 2018 роках з питань виконання рішення суду та «не могла нічого добитись».

Згідно із положеннями частин 2, 4, 5 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Вказаних вимог процесуального закону суд не дотримався та не вжив заходи щодо залучення до участі у справі сторін виконавчого провадження, виконавчої служби, як заінтересованої сторони та встановлення об'єктивних обставин у даній справі. Не роз'яснив заявнику процесуальні права, в тому числі і щодо надання відповідних доказів чи заявлення клопотання про їх витребування, а в разі необхідності клопотання про поновлення строку на пред'явлення виконавчого документу.

За таких обставин, висновок суду про недоведеність втрати виконавчого документу є передчасним.

Відповідно до положень п 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведені обставини, колегія вважає за необхідне, оскаржувану ухвалу районного суду скасувати, так як судом не повно з'ясовані обставини справи, що мають значення для справи та допущені порушення наведених процесуальних норм права. Продовжуючи розгляд даної справи, районному суду слід усунути наведені недоліки та в залежності від встановленого прийняти рішення відповідно до закону.

Керуючись статтями 374, 376, 379, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2018 року скасувати, справу направити до того ж суду для продовження її розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 26 листопада 2018 року.

Судді Т.З. Бондаренко

Т.В. Крамаренко

В.І. Темнікова