Ухвала

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 753/6582/18

провадження № 61-47003ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), КарпенкоС. О., Кузнєцова В. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Берегиня» про розірвання договору оренди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Берегиня» про розірвання договору оренди.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року відкрито провадження у даній справі.

ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 червня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - заявнику слід було подати уточнену апеляційну скаргу з копіями відповідно до кількості учасників справи та оригінал квитанції про сплату судового збору, і встановлено строк для виправлення вказаних недоліків - десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали, та роз'яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

У серпні 2018 року ОСОБА_4 подав до апеляційного суду уточнену апеляційну скаргу, в якій просив звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що він є пенсіонером та не має можливості сплатити судовий збір.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження його скрутного майнового стану та того, що він є пенсіонером і не має можливості сплатити судовий збір у розмірі 352,40 грн, вимоги ухвали від 12 червня 2018 року щодо сплати судового збору заявником не виконано, тобто недоліки апеляційної скарги не усунено.

09 листопада 2018 року ОСОБА_4 подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 12 червня 2018 року ним було подано до апеляційного суду клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а також надано суду відомості про те, що він є пенсіонером, а тому у зв'язку із скрутним майновим станом та значною для нього сумою судового збору, що підлягала сплаті, він не має можливості сплатити судовий збір. На підтвердження клопотання до суду було подано документи, що підтверджують статус пенсіонера за віком. Апеляційний суд на вказане уваги не звернув, безпідставно зазначив, що він не надав доказів на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору, чим обмежив його право на апеляційне оскарження судового рішення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу (зокрема, щодо подання документів, які підтверджують сплату судового збору), застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд правильно виходив з того, що звертаючись з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, ОСОБА_4 не надав доказів на підтвердження свого скрутного майнового стану та того, що він є пенсіонером і не має можливості сплатити судовий збір, у визначений судом строк заявник не виконав вимоги ухвали суду щодо сплати судового збору і не усунув недоліки апеляційної скарги.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали Апеляційного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «БруаллаГомесде ла Торре проти Іспанії»)

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Берегиня» про розірвання договору оренди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов