Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/1180/18 Головуючий у 1-й інст. Саланда О. М.
Категорія 50 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року під головуванням судді Саланди О.М.

у цивільній справі №283/1180/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною віку трьох років, а саме до 11.03.2021 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 13.08.2016 року між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. За час спільного проживання з відповідачем у них народилася дитина. На даний час дочка проживає разом із нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач разом з ними не проживає, добровільно матеріальної допомоги на утримання спільної дитини не надає, хоча є працездатним та працює у приватних осіб.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.06.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки усіх видів його доходів, починаючи з 07.06.2018 та до досягнення дитиною трьох років, тобто по 11.03.2021 року. Цим же рішенням стягнуто з відповідача на користь держави 704,80 грн. судового збору. Допущено негайне виконання рішення суду в межах платежу аліментів за один місяць.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове про стягнення з нього аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісяця. В решті позову - відмовити повністю за безпідставністю вимог. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам процесуального та матеріального законодавства, судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи та не відповідають висновкам суду. Зокрема апелянт зазначає, що судом при постановленні судового рішення безпідставно не враховано, що він добровільно надає матеріальну допомогу двом дітям. Окрім того, його старша дочка є школяркою, її потреби є більшими, а тому аліменти судом повинні бути присудженні у розмірі 1/6 частини від його доходу. На думку апелянта, позивачкою не доведено, що його дохід є стабільним і в такому розмірі, що він, окрім двох дітей, має можливість утримувати і її. Визначений судом розмір аліментів є для нього непосильним та позбавить його засобів до існування.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 13.08.2016 року та мають малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії I-БК №321187 та копією свідоцтва про народження серії І-БК №596294 (а.с.5-6).

Малолітня дитина знаходиться на вихованні та утриманні матері, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 20.04.2018 року №2196 (а.с.7).

Розглянувши справу в межах вимог, заявлених позивачкою та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатною особою, будь-яких обставин, що перешкоджали б ОСОБА_3 сплачувати аліменти на утримання дитини немає.

При цьому суд виходив з того, що відповідно до положень статей 18,27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину передбачені статтею 181 СК України, а саме: ч.3 ст.181 цього Кодексу визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 183 СК України у редакції, чинній на час розгляду справи, при визначені розміру аліментів, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач на даний час не має постійного місця роботи, регулярного та стабільного доходу, офіційно ніде не працевлаштований, що підтверджується копією трудової книжки.

Разом з тим, з чеків, які містяться в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_3 в червні та липні місяці на картку позивачки на утримання дочки перераховані кошти в сумі по 2010,05 грн. (а.с.20).

Наведені обставини в контексті положень ч.3 ст.182 СК дають підстави вважати про спроможність відповідача надавати утримання як дитині, так і дружині.

Матеріали справи також свідчать про те, що відповідач на своєму утриманні має ще одну неповнолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 12.09.2008 року (а.с.19).

В даному випадку, визначаючи розмір аліментів на малолітню дитину у розмірі ? частини заробітку відповідача, суд першої інстанції правильно врахував загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку.

При цьому, саме на батьків покладається забезпечення таких умов малолітнім дітям, а вартість ліків, продуктів, одягу постійно зростає.

Будь-яких обмежень за станом здоров»я щодо працевлаштування та надання дочці утримання відповідач не має. Наявність у нього ще однієї дитини не звільняє його від такого обов»язку.

Також слід зазначити, що сам факт того, що відповідач офіційно не працює, не звільняє останнього від обов"язку утримувати малолітню дитину.

Разом з тим, зважаючи на перебування на утримання ще однієї дитини, на переконання апеляційного суду, дає підстави для зменшення розміру стягнутих з відповідача аліментів на утримання дитини до 1/6 частини доходу.

Крім того, вирішуючи спір про стягнення аліментів на утримання дружини, суд правильно виходив з того, що відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч.4 ст.84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Позивачка на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. А тому суд правильно вважав, що вона потребує матеріальної допомоги, оскільки у зв»язку із доглядом за спільною дитиною позбавлена можливості працювати. Відповідач добровільно такої допомоги не надає.

Проте, із врахуванням зазначених вище обставин щодо перебування на утриманні ще однієї дитини, суд вважає необхідним зменшити розмір визначених судом першої інстанції аліментів на утримання позивачки до 1/8 частини доходу відповідача.

За наведених обставин та відповідно до положень п.1 ч.1 ст.375 ЦПК оскаржуване рішення підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року змінити.

Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_3 аліментів: на утримання дитини з 1/4 до 1/6 частини його заробітку (доходу), на утримання дружини з 1/6 до 1/8 частини його заробітку (доходу).

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий:

Судді:

Повний текст постанови складений 27.09.2018 року.