Справа № 331/3350/18
Провадження № 2 /331/1504/2018
16 листопада 2018 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді: Жуковій О.Є
за участю секретаря - Качан К.К.
представника позивача- ОСОБА_4
представника третьої особи - Волошко І.О.
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_3 , громадянина Швейцарії, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; змінити розмір аліментів, що призначені на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 13.05.2014 по справі 0501/2142/2012 , стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 2000 ,00 грн. щомісячно.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила , що в 2009 році вона познайомилась із ОСОБА_3 у Швейцарії, з яким у них склались нетривалі фактичні шлюбні відносини без реєстрації шлюбу. Так, він проживав у Швейцарії, до України приїжджав декілька разів. ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син - ОСОБА_5, а за згодою та бажанням ОСОБА_3 зареєстровано його батьком. Після реєстрації народження сина - ОСОБА_5, шлюбні відносини між позивачкою та ОСОБА_3 так і не склались, разом не проживали. З дитиною відповідач не допомагав , ніякої участі у вихованні або матеріальному забезпеченні він не приймав, з дитиною не спілкувався взагалі і не зустрічався. У зв'язку із цим позивачка звернулась до Авдіївського міського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення аліментів. 26.09.2013 рішенням суду по справі № 0501/2142/2012 позов було задоволено та стягнуто аліменти на її користь на дитину. За рішенням Апеляційного суду Донецької області від 13.05.2014 (провадження № 22-ц/775/2514/14) апеляційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено частково, змінено розмір аліментів на 1/6 частину усіх видів його доходів, щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення суду щодо стягнення аліментів відповідачем не виконується й до цього часу ні в добровільному порядку, ні в примусовому. Документи щодо визнання та виконання на території Швейцарії рішення Авдіївського міського суду Донецької області від 26.09.2013 року з урахуванням рішення Апеляційного суду Донецької області від 13.05.2014 про стягнення аліментів було повернуто позивачці у зв'язку із невідповідним їх оформленням. Надати вдруге заяву з відповідним її оформленням до Міністерства юстиції України для примусового виконання рішення суду ОСОБА_2 не має змоги , оскільки із проведенням Антитерористичної операції в Донецькій області, вона разом із дитиною вимушена була залишити своє житло, та виїхати до м. Запоріжжя, де й на сьогодні проживає разом із сином.
Оскільки, відповідач своїм байдужим ставленням до дитини демонструє, що дитина його ніяк не цікавить, протягом тривалого часу - з дня його народження, відповідач взагалі не приймає участі у вихованні сина ОСОБА_5, не цікавиться його життям, здоров'ям, навчанням, не відвідує і не провідує дитину, не підтримує ніякого зв'язку, позивачка, вимушена звернутися до суду.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2018 року провадження по справі відкрито.
У вступному слові позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягали на задоволенні позову.
Відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлений про час та місце судового засідання , до суду не з'явився без поважних причин , в зв'язку з чим справу на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України розглянуто у його відсутність.
Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вказавши, що з урахуванням досліджених обставин справи, орган опіки вважає доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5
Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються він виконання своїх батьківських обов'язків.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.
Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень .
У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В свідоцтві про народження його батьками зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_2.
У шлюбі сторони не перебували, а малолітня дитина з народження проживає з матір'ю.
26.09.2013 року рішенням Авдіївського міського суду Донецької області по справі № 0501/2142/2012 з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2. аліменти на дитину ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 13.05.2014 року (провадження № 22-ц/775/2514/14), змінено розмір аліментів на 1/6 частину усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття 30.03.2028 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.05.2012 року.

На даний час дитина мешкає разом із матір'ю у місті Запоріжжя, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 11-12).

Також судом встановлено, що відповідно до довідки дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 3 "РАЙДУГА" ЗМР від 02.02.2016 року виданої матері дитини ОСОБА_2 , ОСОБА_5 відвідує вказаний шкільний заклад з 08 серпня 2014 року, за час перебування дитини в ДНЗ мати приводить та забирає дитину, відвідує батьківські збори, приймає активну участь у житті ДНЗ, дитина завжди чиста та охайно вдягнута, зауважень по догляду за дитиною не мають. Батько в дитячий садок не приходив жодного разу (а.с. 14).

Відповідно до характеристики учня 1-А класу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Запорізької загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 5 ЗМР Запорізької області, дитина навчається перший рік, є старанним та охайним учнем, фізично та розумово розвиненим, здібним, вміє висловлювати власну думку усно, має достатній рівень навчальних досягнень. Учень виховується мамою, яка постійно цікавиться успішністю навчальних досягнень дитини в класі, успіхами та проблемами в навчанні, приділяє належну увагу вихованню сина, телефонує та спілкується з вчителями, завжди відвідує батьківські збори. Батько жодного разу до школи не з'являвся (а.с. 15).

Згідно з довідкою КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарно допомоги № 1» від 06.11.2018 дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в територіальному центрі з серпня 2014 року. Піклування щодо ОСОБА_5 стосовно стану його здоров'я, медичного обстеження, лікування здійснює мати ОСОБА_2. Батько дитини ОСОБА_3 до територіального центру не звертався.

Також суд звертає увагу на те, що згідно Висновку спеціаліста-психолога з результатами проведення психологічного обстеження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, від 18.04.2018 кандидата психологічних наук, доцента завідуючої кафедри психології Запорізького національного університету ОСОБА_7, ОСОБА_5 емоційно-позитивно відноситься до мами ОСОБА_2, а до батька ОСОБА_3 відноситься нейтрально , як до чужої людини яка не приймає участі в процесі його розвитку та вихованні.

Висновком районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району , як органу опіки та піклування від 15.11.2018 року визнано можливим позбавити батьківських прав в ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також зазначено, що з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, керуючись вимогами статті 171 СК України, вислухана дитина з питань, що стосуються її особисто, та в ході бесіди ОСОБА_5 повідомив, що зовсім не пам'ятає батька ОСОБА_3, оскільки останній раз бачився із ним коли йому було лише рік. Хлопець розповів, що проживає разом із матір'ю ОСОБА_2, яка піклується про нього та приймає участь у його житті, та підтвердив, що батько участі у його житті ніколи не приймав. Дитина володіє інформацією про батька лише зі слів матері.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Слід зазначити, що відповідач до суду не з'явився, доказів того, що йому цікаве життя сина не надав, а позивачкою в свою чергу надані докази ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Враховуючи вищевикладене , суд погоджується з наданим висновком органу опіки та піклування, оскільки він є достатньо обґрунтованим та відповідає інтересам дитини.

У зв'язку з свідомим нехтуванням відповідачем ОСОБА_3 своїми батьківськими обов'язками, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Щодо позовної вимоги про зміну розміру аліментів, що призначені на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 13.05.2014 по справі 0501/2142/2012 , стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 2000 ,00 грн. щомісячно, суд виходить з того, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

При вирішенні даної справи суд виходить з того, що підставою для звернення позивачки до суду з цією позовною вимогою стало збільшення розміру прожиткового мінімуму та росту цін, в зв'язку з чим визначений судом розмір аліментів не дозволяє

Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що рішення Апеляційного суду Донецької області від 13.05.2014 про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_7, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.05.2012 року ОСОБА_3 в добровільному порядку не виконуються.

Згідно листа Головного управління юстиції у Донецькій області МЮУ від 01.07.2014 № К-368-2152 в примусовому порядку рішення не виконується, оскільки документи для визнання та виконання на території Швейцарії повернуто для дооформлення.

Надати вдруге заяву з відповідним її оформленням до Міністерства юстиції України для примусового виконання рішення суду позивач не мала змоги, оскільки із проведенням Антитерористичної операції в Донецькій області, вона разом із дитиною вимушена була залишити своє житло, та виїхати до м. Запоріжжя, де й на сьогодні проживає разом із сином.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України в діючій редакції, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2018 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 грн., з 1 липня 2018 року складає 1944 грн.

На думку суду, збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку одночасно, є доказом зміни (погіршення) майнового стану того з батьків, з яким проживає дитина, оскільки потребує значно більших витрат на її утримання.

Отже, у зв'язку із вказаними обставинами, враховуючи, що розмір аліментів у вигляді 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку дитини та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, суд прийшов до висновку про те, що позивачка має право на отримання аліментів в більшому розмірі та зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому ч.2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Враховуючи, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, а також те, що дитина проживає разом з матір'ю, виходячи з принципу розумності та справедливості, зважаючи на те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, призначених рішенням Апеляційного суду Донецької області від 13.05.2014 року (провадження № 22-ц/775/2514/14), і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на малолітню дитину у твердій грошовій сумі 2000 гривень 00 копійок щомісячно з індексацією відповідно до закону.

Докази того, що відповідач не в змозі сплачувати на дитину аліменти у зазначеному розмірі, у суду відсутні.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів задовольнити .

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина Швейцарії, уродженця Інгенболь (Кантон Швіц),батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Змінити спосіб , розмір стягнення аліментів , що стягнуті з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина Швейцарії, уродженця Інгенболь (Кантон Швіц) на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 13 травня 2014 року у справі 0501/2142/2012 на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/ 6 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , на тверду грошову суму та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 2000 гривень 00 копійок щомісячно з індексацією відповідно до закону , починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина Швейцарії, уродженця Інгенболь (Кантон Швіц) на користь держави судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина Швейцарії, уродженця Інгенболь (Кантон Швіц) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2018 року.

Суддя: О.Є. Жукова

16.11.2018