Справа № 710/876/18
Провадження № 2/710/537/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2018 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Побережної Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Цяпкало А.П.,

позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Шполянської міської ради ОТГ про визнання права власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю за адресою м. Шпола, вул. Соборна 10.

Позов мотивує тим, що з 1978 родина позивача проживає в квартирі, яка знаходиться в багатоквартирному будинку м. Шпола за адресою вул. Леніна (Соборна), 10. Під час заселення батькові позивача було повідомлено, що будівля біля будинку відноситься до квартири та передбачена для задоволення його господарських потреб. До неї був вільний доступ, будівля не була замкнена. Проживаючи там, позиач зберігав в ній господарський інвентар, предмети побуту, деякі продукти харчування (картопля, консерви) тощо. З метою безпеки батько встановив на двері накидний замок. У процесі користування даною будівлею, батько позивача сумлінно доглядав за її технічним станом і зовнішнім виглядом, а також за територією навколо неї. Через деякий час була проведена електрика і цю будівлю було підключено до електричного лічильника, який закріплений за квартирою позивача. Відповідно, рахунки завжди вчасно оплачувалися. Також батько поліпшив приміщення: були поставлені полки і стелажі, був зроблений косметичний ремонт. Згодом, з появою автомобіля батько встановив ворота, та почав використовувати будівлю як гараж. На який відповідно до витягу з протоколу №14 засідання Шполянської міської ради народних депутатів від 21 серпня 1980 року було видано дозвіл на встановлення тимчасового збірного гаражу, який вже існував як капітальна споруда з облаштуванням фундаменту. Згодом батько передав гараж позивачу та позивачем неодноразово було здійснено поточний та капітальний ремонт цієї будівлі. Також за час користування цією господарською будівлею Шполянською міською радою в 2014 році було нав'язано виготовлення Паспорту прив'язки на тимчасовий гараж, таким чином, видано дозвіл на встановлення тимчасового гаражу на тому місці де вже знаходилась вищезазначена будівля з облаштуванням фундаменту. Також Шполянською міською радою було нав'язано укладення договорів оренди земельної ділянки між мною, ОСОБА_1, та Шполянською міською радою. Те, що батько позивача добросовісно почав користуватися даною безхазяйною капітальною господарською будівлею в 1979 році, а також і сам позивач з 2000 року відкрито, добросовісно і безперервно користується нею до сьогодні підтверджується фотографіями та свідками.

Ухвалою Шполянського районного суду, Черкаської області 16.07.2018 було відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шполянського районного суду, Черкаської області 22.08.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання позивач зявився, позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та додаткових поясненнях.

Представник відповідача у судове засідання зявився та заперечував проти задоволення позову зазначивши, що відсутні підстави для визнання права власності на гараж, так як він збудований самочинно, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 з витягу з протоколу №14 засідання виконкому Шполянської міської Ради народних депутатів від 21 серпня 1980 року «Про встановлення гаража по вул. Леніна 10», було надано дозвіл ОСОБА_4 тимчасово встановити гараж по вул. Леніна №10, а також зобовязано архітектора міста тов. ОСОБА_5 вказати місце встановлення гаража (а.с. 16).

У відповідності до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.11.2008 року, видане Шполянською міською радою, на підставі рішення виконавчого комітету від 26.06.2008 року №275, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, загальною площею 26,5 кв.м., житловою 9,9 кв.м. (а.с.54).

ОСОБА_3 про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Шполянським виробничим відділком комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» № 21081831 від 28.11.2008 року, реєстраційний номер 25313414, номер запису -109, в книзі П2, 06.11.2008 року за ОСОБА_1, зареєстровано право власності на квартиру, за адресою: АДРЕСА_2. (а.с.55).

ОСОБА_3 договору оренди землі від 13 вересня 2011 року № 598 укладеного між ОСОБА_1 та Шполянською міською радою, позивач отримав у строкове (строком на 5 років), платне (орендна плата 92,46 грн., в рік) користування, земельну ділянку, під тимчасовим металевим гаражем (№1), що розташований по вул. Леніна 10, площею 30 (тридцять) квадратних метрів. (а.с.8).

За актом приймання передачі земельної ділянки від 13 вересня 2011 року, ОСОБА_1, на підставі рішення Шполянської міської ради від 26.08.2011 року №9-11.18/VI, було передано земельну ділянку під тимчасовим металевим гаражем загальною площею 30 м2 по вул. Леніна,10 в оренду на 5 років. (а.с.9).

30 січня 2014 року, на підставі рішення Шполянської міської ради від 24.12.2013 року № 33-4.48/VI, ОСОБА_1 отримав у строкове (строком на 5 років), платне (орендна плата 148,06 грн., в рік) користування, земельну ділянку, для встановлення тимчасового металевого гаража , в районі багатоквартирного житлового будинку 10 по вул. Леніна м. Шпола. (а.с.10-11).

12.02.2014 року Сектором містобудування, архітектури та будівництва Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області, ОСОБА_1, видано будівельний паспорт на тимчасовий гараж в м. Шпола, Черкаської області по вул. Леніна 10. (а.с.14).

В лютому 2014 ОСОБА_1 ОСОБА_6 проектно виробничим архітектурно планувальним підприємством «Облархбюро», було видано паспорт привязки на адресу вул. Леніна будинок 10 м. Шпола. (а.с. 12-13).

ОСОБА_3 фотознімків, позивач здійснював будівельні роботи, ремонтні роботи в гаражі (а.с.17-21).

Відповідно до листа від 04.10.2016 №01-21/1041 наданого Шполянською міською радою, ОСОБА_1, було відмовлено у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою на земельну ділянку площею 54,6 м.кв., за адресою м. Шпола, вул. Соборна 10, оскільки дана земельна ділянка знаходиться на резервній території під пятиповерхову забудову громадського центру міста, та у звязку з відсутністю плану зонування та детального плану території. Крім того, міська рада повторно просила позивача до 17.10.2016 року вжити заходи щодо звільнення земельної ділянки від двоповерхової будівлі (а.с.57).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомив, що у 1976 році почав проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1 Собрна, 10 , попередній власник залишив йому сарай, який згодом був переобладнаний під дровник, а в подальшому під гараж, платив внески за гараж, здійснював поточний та капітальний ремонт, в подальшому приблизно в 2000 році передав у користування синові. Син понад 10 років користується відкрито, добросовісно та безперевно гаражем.

ОСОБА_3 зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У частині першій статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦКУкраїни). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном. Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Такий висновок міститься у рішенні ВС № 199/9518/15-ц від 07 травня 2018 року.

В п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зазначено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Пунктами 10.11. Даної постанови пленуму ВССУ, передбачено, що якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності за відповідними вимогами (частина третя статті 344 ЦК). При цьому строк позовної давності починає обчислюватись з моменту закінчення строку дії договору, якщо інший строк повернення речі не був установлений самим договором.

Суд вважає, що позивачем доведено що він користувався нежитловою будівлею -приміщенням гаража добросовісно, відкрито та безперервно понад 10 років. Отже позовні вимоги підлягають до задоволення.

Заходи забезпечення позову не застосовувались.

На підставі ст. 344 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю за адресою м. Шпола, вул. Соборна 10.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складене 26.11.2018.

Суддя Шполянського

районного суду ОСОБА_7