Номер провадження 2/243/1996/2018
Номер справи 243/5297/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

« 26 » вересня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання Хорхордіної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 13 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із вказаною позовною заявою посилаючись на те, що він є власником житлового будинку №15, розташованого по вул. Машчерметівській у м. Словянську. Вказаний будинок належить йому на підставі Договору дарування від 24 грудня 2004 року посвідченому приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01 лютого 2005 року.

Вказує, що відповідач зареєстрована у належному позивачу житловому будинку, за місцем реєстрації не проживає з 2013 року, її особистих речей у будинку немає, що чинить перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним йому на праві власності майном.

У звязку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 15, розташованим за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Машчерметівська.

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України «Відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи».

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Оголошення на офіційному веб-сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області про виклик до судового засідання відповідача було опубліковано 19 вересня 2018 року і тому з 19 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с.30).

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідач ОСОБА_2, своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилася, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу ОСОБА_3 24 грудня 2004 року ОСОБА_1 прийняв у дар будинок з господарчими та побутовими будовами та спорудами, що відносяться до нього, розташований у місті Словянську Донецької області по вулиці Машчерметівській під номером 15 (а.с.8).

Відповідно до ОСОБА_3 про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» м. Словянськ від 01 лютого 2005 року, власником повної частки житлового будинку № 15 по вулиці Машчерметівській у м. Словянську Донецької області є ОСОБА_1 (а.с.10).

Виконавчим комітетом Словянської міської ради 05 червня 2018 року видано Довідку про те, що за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Машчерметівська, будинок № 15 поруч із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка (а.с.16).

Відповідно до ст. 391 ЦК України «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном».

Відповідно до ОСОБА_5 обстеження житлового приміщення від 15 травня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, але з 28 березня 2013 року за вказаною адресою не проживає по теперішній час (а.с.17).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач у житловому будинку № 15 по вулиці Машчерметівській у м. Словянську Донецької області не мешкає без поважних причин з 28 березня 2013 року.

За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном ( має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до розяснень, викладених у п.п. 34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Згідно з ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом та мають взаємні права та обовязки.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки, судом було встановлено, що відповідач є членом сімї позивача, однак з 28 березня 2013 року не мешкає без поважних причин у житловому будинку № 15 по вулиці Машчерметівській м. Словянська Донецької області, що належить позивачу на праві власності, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, визнавши відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 15 по вулиці Машчерметівській м. Словянська Донецької області.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Отже, визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком №15 по вулиці Машчерметівській у м. Словянську Донецької області, є достатнім способом захисту прав та інтересів позивача.

Позивач ОСОБА_1 не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України, на підставі ст.383, 391, 405 ЦК України, 150 Житлового кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком № 15, що розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Машчерметівська.

У задоволенні позову в частині примусового зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку - відмовити

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_5