Провадження № 2/727/1961/18
21 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Смотрицького В.Г.
при секретарі Іванченко А.І.
розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Першої чернівецької державної нотаріальної контори, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради про скасування заборони відчуження нерухомого майна, -
Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про скасування заборони відчуження нерухомого майна посилаючись на те, що вона, ОСОБА_1, є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 07.10.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори ОСОБА_2
Попередньому власнику ОСОБА_3 дана квартира належала на підставі договору довічного утримання, укладеного із ОСОБА_4 та посвідченого Третьою чернівецькою державною нотаріальною конторою 16.12.1995 р.
На час укладення договору купівлі-продажу між нею та ОСОБА_3 заборона відчуження на квартиру була знята на підставі свідоцтва про смерть ОСОБА_4 від 24.08.1997 р.
Однак вона не може вчинити будь-які дії зі своїм майном, оскільки під час звернення до нотаріуса їй стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав не здійснено відмітку про зняття заборони відчуження вказаної квартири.
На теперішній час юридична особа Третя чернівецька державна нотаріальна контора припинена, а тому звернутись до неї для зняття заборони відчуження обєкта нерухомого майна вона не має можливості.
Посилається на те, що в Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про заборону відчуження квартири АДРЕСА_2 внесено Першою чернівецькою нотаріальною конторою (реєстраційний номер обтяження 6903972 від 31.03.2008).
У звязку з цим, вона звернулась із листом до Першої чернівецької державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження її квартири. Однак, до цього часу відповіді на своє звернення я не отримала.
Одночасно, вона звернулась до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради.
Листом від 27.09.2018 їй відмовлено у внесенні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про зняття заборони відчуження квартири АДРЕСА_3 та запропоновано звернутись з цією метою до неіснуючої юридичної особи - Третьої чернівецької державної нотаріальної контори.
Все наведене порушує її конституційні права власника вільно і безперешкодно користуватись та розпоряджатись належним їй майном.
А тому просила зняти заборону відчуження квартири АДРЕСА_4, накладену державним нотаріусом Третьої чернівецької державної нотаріальної контори 16 грудня 1995 року та внесену до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою 31 березня 2008 року за реєстраційним номером обтяження 6903972.
Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 грудня 2017 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій позов підтримує повністю, просить справу розглянути в його відсутність.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що є повідомлення в справі, про поважні причини неявки суд не повідомив та у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи в загальному провадженні та відзиву на позовну заяву не надав.
Представник третьої особи Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій просить справу розглянути в його відсутність.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши надані позивачкою документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 07.10.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори ОСОБА_2 (а.с.7).
Попередньому власнику ОСОБА_3 дана квартира належала на підставі договору довічного утримання, укладеного із ОСОБА_4 та посвідченого Третьою чернівецькою державною нотаріальною конторою 16.12.1995 р.
Згідно архівної довідки №198/01-17 виданої Державним нотаріальним архівом у Чернівецькій області 16.05.2018 р. на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та ОСОБА_3 заборона відчуження на квартиру була знята на підставі свідоцтва про смерть ОСОБА_4 від 24.08.1997 р. (а.с.10).
Судом, встановлено, що в Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про заборону відчуження квартири АДРЕСА_5 внесено Першою чернівецькою нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 6903972 від 31.03.2008 на підставі повідомлення від 16.12.1995 р. Третьої Чернівецької нотаріальної контори (а.с.8,9).
Юридична особа Третя чернівецька державна нотаріальна контора припинена (а.с. 13).
Так, згідно положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Аналогічний припис міститься в статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.
За змістом статті 3 Закону №1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті та статтею 41 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 статті 19 Закону №1952-IV державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: 1) встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; 2) рішень судів, що набрали законної сили; 3) ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; 4) накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; 5) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 6) інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; 7) договорів, укладених у порядку, встановленому законом.
Припиняються обтяження на підставі відповідних документів, які свідчать про припинення причини/обставини/підстави існування обтяження. Слідує, що документ, який є підставою для державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна має бути виданий органом, який ініціював виникнення/реєстрацію такого обтяження.
Однак, Третя чернівецька державна нотаріальна контора, яка реєструвала обтяження квартири ліквідована.
Разом з тим, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Отже, чинне законодавство передбачає можливість скасування обтяження нерухомого майна за рішенням суду.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.16, 316, 317, 319, 321,391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 89, 247 ч.2, 263-265, 268, 274 ч.1, 280-289 ЦПК України, суд, -
Зняти заборону відчуження квартири АДРЕСА_4, накладену державним нотаріусом Третьої чернівецької державної нотаріальної контори 16 грудня 1995 року та внесену до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою 31 березня 2008 року за реєстраційним номером обтяження 6903972.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: