Справа №442/6248/18
Провадження №2/442/2084/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу кватири від 25.11.1999р. на праві власності належить квартира № 3 на майдані Ринок, 7/3 в м.Дрогобичі Львівської області. Зазначений будинок складається з двох поверхів, належна їй квартира розташована на другому поверсі будинку. Крім належної їй квартири, в будинку знаходяться ще дві квартири під № 1 і № 2.

На початку 2008 року з метою покращення своїх житлових умов вона вирішила здійснити реконструкцію квартири шляхом влаштування мансардних приміщень над квартирою.

Рішенням виконкому Дрогобицької міської ради № 175 від 19.06.2008р. їй було надано дозвіл на влаштування мансардних приміщень над належною їй квартирою без зміни фасаду та конструктивних елементів горища.

Після цього нею було виготовлено проект влаштування мансардних приміщень, який був погоджений в установленому законом порядку і отримано дозвіл на початок будівельних робіт. Після того, були розпочаті відповідні роботи і станом на початок 2010 року реконструкція квартири була повністю завершена. Разом з тим, під час проведення вищевказаних робіт в квартирі, нею було втрачено отримані документи і у звязку зі спливом часу (на сьогоднішній день минуло вже вісім років з моменту їх видачі) вона позбавлена можливості отримати їхні дублікати. Реконструкція квартири здійснена нею після отримання дозволу Дрогобицької міської ради та з дотриманням виготовленого проекту без змін фасаду будинку та конструктивних елементів горища. Реконстуйована квартира відповідає вимогам державних будівельних норм і не порушує права інших осіб, що підтверджується Висновком експерта № 19-18 від 12.06.2018р.

В той же час для узаконення здійсненої нею реконструкції квартири, чинним законодавством встановлено певний порядок, згідно з яким для отримати документу про готовність реконструйованої квартири до експлуатації необхідно подати, зокрема, рішення суду про визнання права власності на реконструйовану квартиру, а тому за наведених обставин вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

18.09.2018 року суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Крамар О.В. в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, предявлення зустрічного позову.

25.10.2018 року ухвалою суду, закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, від її захисника ОСОБА_3 поступило клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час проведення судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, причини неявки суду невідомі.

Оскільки сторони в судове засідання не з»явилися, то судове засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з»явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов'язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Беручи до уваги клопотання представника позивача, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Матеріалами справи встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу кватири від 25.11.1999р. на праві власності належить квартира № 3 на майдані Ринок, 7/3 в м.Дрогобичі Львівської області. Зазначений будинок складається з двох поверхів, належна позивачу квартира розташована на другому поверсі будинку. (а.с.4)

Пунктом 1.14 Рішення виконкому Дрогобицької міської ради № 175 від 19.06.2008р. позивачу надано дозвіл на влаштування мансардних приміщень над належною їй квартирою без зміни фасаду та конструктивних елементів горища за згодою управління охорони культурної спадщини Львівської облдержадміністрації. (а.с.5, 6)

З висновку Судового експерта №19-18 від 12.06.2018 року, вбачається, що здійснена ОСОБА_2 реконструкція квартири № 3 на м-ні Ринок, 7 у м.Дрогобичі відповідає вимогам п.2.24, 2.27, 2.28, 2.29, 2.30, 3.4, 4.11, 5.31 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та п.4.1 ДБН В.1.1.7-2002 «Пожежна безпека об»єктів будівництва» та придатна для подальшої експлуатації в якості житлової квартири. Проведена реконструкція квартири № 3 жодним чином не впливає на технічний стан і умови експлуатації інших квартир й приміщень загального користування житлового будинку № 7 на майдані Ринок в м.Дрогобичі. (а.с. 13-20)

20 березня 2012 року, після здійснення реконструкції квартири, КП «ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» було виготовлено технічний паспорт на квартиру №3 на пл..Ринок, 7, у м.Дрогобич. Відповідно до вищевказаного технічного паспорта загальна площа квартири складає 133,6 кв.м, житлова площа 77,5 кв.м.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як вбачається зі статті 1 протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 1(К України).

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст.376 ЦК України, а саме за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст.376 ЦК); за особою власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК).

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)». позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути пред'явлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування та власника (користувача) земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці, яка належить до державної чи комунальної власності або фізичній чи юридичній особі.

В пункті 16 зазначеної Постанови вказується, що позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки, будівництво нерухомого майна (прибудови, реконструкції), здійснено позивачем без порушень будівельних, санітарних та екологічних норм та правил, та є таким, що не суперечить суспільним інтересам і не порушує прав інших осіб, що підтверджується заявами-згодами (ОСОБА_4, ОСОБА_5М.) власників сусідніх квартир, то позов підставний та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру № 3 на майдані Ринок, 7 у м. Дрогобичі Львівської області, загальною площею 134,2 м.кв., яка складається з наступних приміщень: коридору під літ. 1, площею 9,3 м.кв., житлової кімнати під літ. 2 площею 40,3 м.кв., ванної кімнати під літ. 3, площею 3.2 м.кв.. туалету під літ. 4 площею 1,6 м.кв., кухні під літ. 5, площею 20,8 м.кв., коридору під літ. 6. площею 14 м.кв., житлової кімнати під літ. 7, площею 12,7 м.кв., санвузла під літ. 8. площею 7.2 м.кв., житлової кімнати під літ. 9, площею 24,5 м.кв., балкону площею 0.6 м.кв. (нумерація і розташування приміщень згідно з Технічним паспортом на квартиру від 20.03.2012р.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ___________________ О.В. Крамар