Провадження № 2/225/895/2018
Єдиний унікальний номер № 225/3258/18
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

Іменем України

2 жовтня 2018 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Челюбєєва Є.В.,

за участі

секретаря Бондарчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є основним наймачем квартири АДРЕСА_1 (колишня назва Дзержинськ) Донецької області. Крім нього, за вказаною адресою зареєстровані його дружина ОСОБА_5, їх сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3, онук ОСОБА_4. Проте, онук ОСОБА_4 не проживає в його квартирі з червня 2017 року, син ОСОБА_2 з 2014 року, а син ОСОБА_3 з лютого 2001 року. У звязку з цим йому самому приходиться нести всі затрати по утриманню квартири, сплачувати комунальні послуги відповідно до кількості осіб, зареєстрованих в його помешканні, тощо. Вважає, що синів та онука необхідно визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, необхідно заявнику для зняття останніх з реєстраційного обліку за адресою Донецька область, м. Торецьк (колишня назва Дзержинськ), АДРЕСА_2.

Позивач у судове засідання не зявився, надавши письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, надавши письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, заявлені вимоги визнають, проти їх задоволення не заперечують.

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи позивач по справі ОСОБА_1 є батьком відповідачів по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та дідусем відповідача по справі ОСОБА_4.

Згідно ордеру на жиле приміщення № 9076 від 25.08.1984 (а.с. 6) позивач по справі ОСОБА_1 є основним наймачем квартири № 161, що знаходиться в будинку № 13 по вул. Лісна в м. Торецьку (колишня назва Дзержинськ) Донецької області.

Згідно довідки про склад сімї б/н від 05.06.2018 (а.с. 4) відповідачі по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (колишня назва Дзержинськ), АДРЕСА_3, тобто за адресою позивача по справі.

З огляду на це, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору судом (ч. 2 ст. 71 ЖК України).

В статті 71 Житлового кодексу України визначенні конкретні випадки, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Судом зясовано той факт, що син позивача по справі ОСОБА_2 з 2014 року, а син ОСОБА_3 з лютого 2001 року не проживають в квартирі батька ОСОБА_1 Онук відповідача по справі ОСОБА_4 з червня 2017 року не проживає в квартирі дідуся ОСОБА_1 Тому позивач по справі вимушений нести всі витрати по утриманню квартири, сплаті комунальних послуг, тощо.

Факт того, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають за місцем своєї реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки також підтверджено актом вуличного комітету № б/н від 03.05.2018 та актом обстеження про фактично проживаючих осіб № б/н від 03.05.2018 (а.с.7-8).

Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що відповідачі ОСОБА_2 з 2014 року, ОСОБА_3 з лютого 2001 року, ОСОБА_4 з червня 2017 року, тобто понад шість місяців, без поважних причин відсутні за місцем своєї реєстрації.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги в цій частині повністю доведеними, тому підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку жилого приміщення за адресою м. Торецьк (колишня назва Дзержинськ), АДРЕСА_4, то в цій частині позивачу необхідно відмовити, оскільки вказану адміністративну дію вчиняють компетентні органи на підставі рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування чи виселення.

Так, як суду не були надані докази відмови вказаних органів здійснити зняття з реєстраційного обліку відповідачів у спірній квартирі, вказана позовна вимога є передчасною, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: м. Торецьк (колишня назва Дзержинськ), АДРЕСА_5.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Суддя Є.В. Челюбєєв