Справа № 162/154/16-ц
Провадження № 4-с/162/2/2018
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Глинянчука В.Д.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

боржника ОСОБА_2,

стягувача ОСОБА_3,

державного виконавця Гриневич А.М.,

розглянувши скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Любешівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 у виконавчому провадженні ВП № 57378190,

встановив:

ОСОБА_2 01 листопада 2018 року звернулась до Любешівського районного суду Волинської області зі скаргою на дії державного виконавця Гриневич Алли Миколаївни у виконавчому провадженні ВП № 57378190 щодо примусового виконання рішення суду у справі № 162/154/16-ц за позовом ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначенні способу участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними.

ОСОБА_2 просила суд скасувати постанови державного виконавця від 19 жовтня 2018 року про визначення місця побачення стягувача з дитиною та постанову про накладення штрафу у цьому виконавчому провадженні від 22 жовтня 2018 року.

Ухвалою суду від 02 листопада 2018 року скаргу ОСОБА_2 у частині скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу повернуто скаржнику як таку, що не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, невирішеною Любешівським районним судом Волинської області залишається скарга ОСОБА_2 у частині скасування постанови державного виконавця Гриневич А.М. від 19 жовтня 2018 року про визначення місця побачення стягувача ОСОБА_3 з сином ОСОБА_5

ОСОБА_2 у суді пояснила, що оскаржувану постанову отримала 25 жовтня 2018 року. Згідно з перевіркою відповідної інформації на сайті державного підприємства «Укрпошта» поштового відправлення з ідентифікатором № 121 спростувати пояснення боржника щодо дати отримання оскаржуваної постанови неможливо.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_2 не пропустила строк для подання скарги, який встановлений пунктом «а» частини першої статті 449 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення сторін виконавчого провадження та державного виконавця, проаналізувавши законодавство, досліджені докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 у скарзі вказує, що державний виконавець Гриневич А.М., встановлюючи оскаржуваною постановою місце побачення ОСОБА_3 з сином ОСОБА_5 за місцем проживання стягувача по вулиці Грушевського, 39 у селі Зарудчі Любешівського району Волинської області і не залучивши її до вирішення цього питання, діяла всупереч Інструкції з організації примусового виконання рішень, без врахування інтересів дитини.

Боржник ОСОБА_2 у судовому засіданні скаргу підтримала. Зазначила, що стягувач постійно змінює своє місце проживання. ОСОБА_2 невідомо, які умови проживання має ОСОБА_3 У зв'язку з цим для забезпечення прав дитини вона просила у ході примусового виконання рішення суду залучити орган опіки та піклування. Натомість державний виконавець при визначенні місця побачень ОСОБА_3 з їх малолітнім сином ОСОБА_5 врахувала лише думку стягувача.

Державний виконавець Гриневич А.М. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила, при цьому зазначила, що у судових рішеннях, з приводу яких відкрито виконавче провадження, визначено місце побачень ОСОБА_3 з малолітнім сином це місце проживання стягувача. Отже, вона не вбачала підстав викликати сторони виконавчого провадження для визначення місця побачень стягувача з дитиною. ОСОБА_4 направила стягувачу вимогу про вказівку місця фактичного проживання, ОСОБА_3 надав відповідну інформацію. Згідно з поданими відомостями вона і визначила місце його побачень з дитиною по вулиці Грушевського, 39 у селі Зарудчі Любешівського району Волинської області.

Стягувач ОСОБА_3 вважає, що подана ОСОБА_2 скарга це спосіб затягування виконання рішення суду. Відповідно до Конституції України він має право вільно обирати місце проживання, а ОСОБА_2 зобов'язана виконувати рішення суду, усунути будь-які перешкоди у його спілкуванні з дітьми та не перешкоджати побаченням з дітьми. Стягувач вважає, що державний виконавець, виносячи оскаржувану постанову, діяла правомірно та не мала обов'язку одночасно викликати його з боржником для визначення місця побачень з дитиною. Він дійсно бажає спілкуватись та бачитись з дітьми, бути для них батьком.

Рішеннями Любешівського районного суду від 12 вересня 2016 року та Апеляційного суду Волинської області від 09 листопада 2016 року у справі № 162/164/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними зобовязано відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з сином ОСОБА_5, донькою ОСОБА_6 Визначено наступні способи ОСОБА_3 у вихованні дітей та спілкуванні з ними: надати ОСОБА_3 побачення з сином ОСОБА_5 з 10 години суботи по 20 годину неділі кожного першого та третього тижня місяця, а також протягом 14 днів спільного відпочинку у літній період за місцем проживання позивача ОСОБА_3; надати ОСОБА_3 побачення з дочкою ОСОБА_6, з 10 години по 12 годину суботи, з 18 години по 20 годину неділі кожного першого та третього тижня місяця за місцем проживання дитини в присутності ОСОБА_2

За вказаними судовими рішеннями 22 листопада 2016 року ОСОБА_3 отримав виконавчий лист, який звернуто до примусового виконання.

Державним виконавцем Любешівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 за вказаним виконавчим документом 08 жовтня 2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 57378190.

Державний виконавець Гриневич А.М. в цей же день, 08 жовтня 2018 року, надіслала вимогу ОСОБА_3 щодо подання інформації про його фактичне місце проживання.

У рамках виконавчого провадження ОСОБА_2 18 жовтня 2018 року подає заяву державному виконавцю про залучення до проведення виконавчих дій службу у справах дітей Любешівської райдержадміністрації з метою упередження порушення прав дітей у ході виконання судових рішень, у тому числі у контексті забезпечення належних житлово-побутових умов у місцях побачення стягувача з дитиною.

На виконання вимоги державного виконавця стягувач ОСОБА_3 19 жовтня 2018 року подає заяву, в якій вказує, що його тимчасове місце проживання для виконання рішення суду про побачення з сином станом на 20-21 жовтня вулиця Грушевського, 39 у селі Зарудчі Любешівського району.

Державний виконавець Гриневич А.М. у цей же день, 19 жовтня 2018 року, виносить оскаржувану постанову, якою визначає місце побачення стягувача ОСОБА_3 з сином ОСОБА_5 за адресою вулиця Грушевського, 39 у селі Зарудчі Любешівського району.

У відповідь на заяву ОСОБА_2 від 18 жовтня 2018 року Любешівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області 22 жовтня 2018 року повідомив боржника про залучення до виконавчих дій представників органу опіки та піклування.

На підтвердження того, що стягувач постійно змінює місце проживання, ОСОБА_2 надала лист-відповідь управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 08 жовтня 2018 року на її звернення щодо неналежного виконання рішень судів про стягнення з ОСОБА_3 аліментів. У вказаному листі зокрема констатовано, що державними виконавцями здійснено вихід за адресою по вулиці Грушевського, 39 села Зарудчі Любешівського району та встановлено, що ОСОБА_3 там не проживає.

Вирішуючи скаргу по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з статтею 18 ЦПК судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини восьмої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з частинами першою, шостою статті 29 Цивільного кодексу України (далі ЦК) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Аналогічне по суті визначення місця проживання містить стаття 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Статтею 6 цього Закону передбачено обовязок громадян України, іноземців та осіб без громадянства реєструвати своє місце проживання.

Згідно з частинами першою, другою статті 64-1 Закону № 1404-VIII виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Відповідно до абзацу 1 пункту 5 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

У рішеннях судів, за якими видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження ВП № 57378190, визначено місце побачень ОСОБА_3 з малолітнім сином за місцем проживання стягувача.

Таким чином, у цьому випадку державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови відповідно до закону вчиняв необхідні дії для реального виконання судових рішень.

Зміна місць проживання, відсутність реєстрації за фактичним місцем проживання не повинні негативно впливати на реалізацію права стягувача на спілкування з малолітнім сином.

Обставин, які б вказували, що визначенням місця побачень ОСОБА_3 з малолітнім сином ОСОБА_5 по вулиці Грушевського, 39 у селі Зарудчі Любешівського району суперечило б інтересам дитини, не встановлено.

Немає підстав вважати, що ОСОБА_3 зловживає своїми правами щодо дітей та діє недобросовісно у цьому виконавчому провадженні.

Крім цього, суд бере до уваги, що за заявою боржника до виконавчого провадження залучено орган опіки та піклування.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 450, суд

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Любешівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 у виконавчому провадженні ВП № 57378190 щодо винесення постанови від 19 жовтня 2018 року про визначення місця побачення стягувача ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_5 -- відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області протягом п'ятнадцяти днів з дня з дня складення повного тексту ухвали.

Головуючий суддя В.Д. Глинянчук