пр. № 2-н/759/509/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу, згідно якої просила стягнути на її користь із ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання і є студентом 2 курсу ДВНЗ «Київський національний університет імені Вадима Гетьмана», в розмірі ? (однієї чверті) з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Суд ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1, дослідивши викладені у заяві вимоги і обставини, прийшов до висновків про відмову їй у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу суддя відмовляє у видачі судового наказу (п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимоги про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до положень сімейного законодавства правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше (ч. 1 ст. 6 СК України, абз. 2 ст. 1 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Однак усупереч цьому, ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання.

Слід зазначити, що СК України розмежовує обов'язки батьків з утримання дитини до досягнення нею повноліття (Глава 15 СК України), а також обов'язки батьків з утримання повнолітніх дочки, сина (Глава 16 СК України). Відтак, вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини і вимоги про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина мають різні правові підстави, і не можуть бути ототожненими.

Враховуючи, що однією з обов'язкових умов, визначених у п.п. 4,5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України є вимога про стягнення аліментів саме на дитину (дітей), а тому вимоги про стягнення аліментів на повнолітнього сина не можуть бути задоволеними у порядку наказного провадження. Тому, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України у видачі ОСОБА_1 судового наказу слід відмовити у зв'язку з заявленням вимоги, що не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу. Разом з тим, слід роз"яснити право заявника на звернення до суду з такими вимогами за правилами позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 161, 165, 258, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Коваль О.А.