Справа №: 343/1206/18
Провадження №: 2/0343/518/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 вересня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Керніцького І. І.,

секретаря - Оленюк Т. В.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка просить постановити рішення яким, визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідачка, яка є її дочкою, зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_2. Дана квартира належить її на праві приватної власності на підставі договору купівлі- продажу. На протязі багатьох років її дочка не проживає у квартирі, оскільки виїхала за кордон, де влаштувала своє життя і назад повертатися не має наміру, про що її відомо із спілкування з нею. Вона зверталася до відповідачки з проханням, щоб вона добровільно знялася із реєстрації з належної її квартири, оскільки вона там не проживає, не бере участі в утриманні квартири, не оплачує різного роду платежі. Коли вона приїзджає в гості до неї, то за браком часу не може це зробити.

Позивачка в судове засідання не прибула, від неї поступила заява про розгляд справи без її участі, де остання зазначила, що позов підтримує.

Відповідачка в судове засідання на виклик не з'явилася, причину своєї неявки суд не повідомила. Відзив та заперечення проти позову від відповідачки не надходили, тому суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

Згідно ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках або порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Права власника будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Ст.72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У відповідності до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" - члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Як встановлено в судовому засіданні, власником квартири АДРЕСА_1 є позивачка ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 846/03.03.209/ (а.с.7).

Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 4809 від 15.05.2018 р., виданої Долинською міською радою (а.с.5) - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою АДРЕСА_3

Акт обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 14.05.2018 року (а.с.6), свідчить про те, що 14.05.2018 року проведено обстеження матеріально побутових умов гр.ОСОБА_1, що проживає АДРЕСА_3 Перевіркою та зі слів ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 не проживає за вказаною адресою.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не проживає в квартирі в АДРЕСА_1 Івано-Франківської області більше одного року без поважних причин, не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі у спільному побуті, а її реєстрація у квартирі перешкоджає позивачці у здійсненні права власності, так як вона не може розпорядитися належним на праві власності майном на власний розсуд тільки через те, що за реєстрацією у належній їй квартирі значиться відповідачка. Дана обставина відповідачкою не спростована, доказів поважності не проживання в квартирі чи наявності іншої домовленості між нею і власником житла відповідачкою не представлено, а тому відповідачку слід визнати такою, що втратили право користування даною квартирою.

На підставі ст. 41 Конституції України,ст.72 ЖК України, ст.ст. 391,405 ЦК України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", керуючись ст.ст. 12, 141, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 Івано-Франківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1, прож. АДРЕСА_4

Відповідач: ОСОБА_2, АДРЕСА_1

Повний зміст рішення складено 25 вересня 2018 року.

Суддя Долинського районного суду І. І. Керніцький