П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року м. Київ

справа № 360/2011/18

провадження №22-ц/824/3015/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Махлай Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря - Станішевської Б.В.

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області, постановлену 7 вересня 2018 року суддею Стасенко Г.В.,

у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Пісківська селищна об'єднана територіальна громада Бородянського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, в якій просив встановити факт прийняття спадщини на домоволодіння та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, після смерті його тітки ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та його батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 7 вересня 2018 року відмовлено у відкриття провадження у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Пісківська селищна об'єднана територіальна громада Бородянського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі, послався на те, що судом першої інстанції оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права.

Зазначав, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що у заяві про встановлення факту прийняття спадщини відсутня вимога про визнання права власності.

Судом не досліджувались обставини справи щодо відсутності інших спадкоємців, заявник сам здійснював поховання тітки ОСОБА_4 та проживав з нею на час відкриття спадщини. Заявник доглядав за будинком та користувався земельною ділянкою після смерті тітки, сплачував земельний податок, комунальні послуги за газ та електроенергію. Орган місцевого самоврядування продовж дев'яти років не звертався до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою.

У заяві про встановлення факту прийняття спадщини відсутні посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про наявність спору про право.

Сама по собі обставина, що встановлення факту прийняття спадщини необхідна для оформлення права власності на спадкове майно, не дає підстав вважати наявним спір про таке право, оскільки суд першої інстанції не позбавлений можливості з'ясувати дані обставини під час розгляду справи.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Оскільки рішення ухвалене за відсутністю учасників справи, то датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що встановлення факту прийняття спадщини не передбачено чинним законодавством, як підстава для оформлення спадщини, і з поданої заяви убачається спір про право.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Так, з заяви ОСОБА_2 убачається, що він звернувся до суду з заявою в якій просив встановити факт прийняття спадщини після смерті його двоюрідної баби ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та його батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Згідно з положеннями ч.1, 2, 3 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Особа, яка не прийняла спадщину у встановленому законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України або про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК (1 січня 2004 року). При цьому судом враховується, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч.2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Заявник у своїй заяві питання про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем не ставить.

А тому, висновок суду першої інстанції про те, що чинним законодавством не передбачено можливість встановлення факту прийняття спадщини, як підставу для її оформлення, є вірним.

Крім того, враховуючи, що з моменту смерті батька заявника пройшов рік, після спливу якого у територіальної громади виникло право вимагати визнати спадщину відумерлою, то наявні підстави вважати, що між особами які можуть претендувати на спадкове майно виник спір про право, який може бути розглянутий в порядку позовного провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність спору про право, та те, що встановлення вказаного факту необхідні заявнику ОСОБА_2 для оформлення спадщини, а не для вирішення спору про право на спадщину, - є необґрунтованими та безпідставними, оскільки із заяви простежується спір про право, а саме: спір щодо права спадкування за законом.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до скасування судового рішення, колегією суддів не установлено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав уважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 7 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Махлай

А.М. Стрижеус