Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4663/17 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Категорія 48 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №285/4663/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради, про відібрання дітей, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Орган опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради, про зміну місця проживання дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 9 серпня 2018 року, постановлене під головуванням судді Сташківа Т.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 24 листопада 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказує, що судовим наказом від 24 липня 2017 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року шлюб між ними розірвано, місце проживання дітей визначено з нею.

Проте, 27 листопада 2017 року відповідач протиправно, без її згоди, змінив місце проживання дочок та сина і відмовляється повернути їй дітей.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просила постановити рішення про відібрання у відповідача неповнолітніх дітей та повернути їх за місцем її проживання.

Під час розгляду справи ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому зазначив, що 27 листопада 2017 року діти прийшли до нього додому та повідомили, що не бажають проживати разом з матір'ю. На даний час він разом із доньками ОСОБА_4, ОСОБА_3 та сином ОСОБА_5 проживають у будинку його матері, в якому народилися діти й раніше проживали до виникнення конфліктів між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_1

Проживаючи з ним, діти ходять до школи, яка розташована поруч, мають друзів та стійкі соціальні зв'язки, розірвання яких матиме негативні наслідки для них. Разом з тим, проживання разом з матір'ю в орендованій квартирі викликало стрес у дітей. ОСОБА_1 словесно ображала дочок та сина, психологічно знущалася з них.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_4 просив змінити місце проживання неповнолітніх дітей та залишити їх на проживання разом з ним.

Окрім того, просив звільнити його від сплати аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_1 на підставі судового наказу.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 9 серпня 2018 року у задоволенні первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Змінено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та визначено їх місце проживання разом з батьком - ОСОБА_4

Звільнено ОСОБА_4 від сплати аліментів за судовим наказом від 24 липня 2017 року, виданим Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області, про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги та відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4

Зокрема, зазначає, що поза увагою суду залишилась та обставина, що ОСОБА_4, ще до розірвання шлюбу з нею, виганяв її разом з неповнолітніми дітьми із житла, в якому вони на той час спільно проживали однієї сім'єю, вивозив із житлового будинку одяг та особисті речі дітей. Така неправомірна поведінка змусила її звернутись до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 7 листопада 2017 року її позов задоволено. Проте відповідач продовжував чинити їй та дітям перешкоди щодо користування житловим будинком.

Окрім того, під час розгляду судом позову про розірвання шлюбу він власноручно написав заяву про те, що погоджується на визначення місця проживання дітей разом з нею.

Вважає, що звернення ОСОБА_4 до суду з даним зустрічним позов зумовлене виключно з метою уникнення ним обов'язку щодо сплати аліментів, оскільки у зв'язку із значною заборгованістю державним виконавцем застосовані відповідні обмеження його прав.

ОСОБА_1 також вважає, що бажання проживати разом з батьком виникло у дітей внаслідок примусу останнього. Висловлена ними в судовому засіданні думка не є об'єктивною, оскільки в такому віці діти не можуть самостійно вирішувати питання щодо визначення місця свого проживання.

Досліджений судом висновок органу опіки та піклування не містить вказівки на те, що батько протиправно змінив місце проживання дітей.

Судом не надано оцінку тій обставині, що житловий будинок, в якому зараз проживають діти разом з батьком, має часткові зручності, а забезпечення дітей одягом, взуттям, книгами та іграшками відбулось лише за рахунок її коштів. Дані речі були забрані з квартири, в якій вона проживала разом з дітьми, й передані за місцем проживання відповідача.

Окрім того, звернула увагу суду на ту обставину, що відповідач не працює та не сплачує аліменти на утримання дітей. Разом з тим, доки діти проживали разом з нею, вона належним чином піклувалась про їх матеріальне забезпечення, виховання та лікування.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилась, направивши 3 листопада 2018 року до суду клопотання про відкладення розгляду справи з тих підстав, що вона має намір замінити представника, який надавав їй правничу допомогу.

Зазначене клопотання було задоволене судом.

З 6 листопада 2018 року ОСОБА_1 отримує правничу допомогу від іншого представника, що підтверджується змістом ордера ЖТ №28643.

19 листопада 2018 року представник апелянта звернулась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 перебуває на лікарняному, що підтверджується змістом виписки з медичної картки.

Враховуючи те, що явка в суд апеляційної інстанції не є обов'язковою, а спірні правовідносини стосуються місця проживання малолітніх дітей, й дане питання потребує якнайшвидшого вирішення, з метою дотримання інтересів дітей та з огляду на розумні строки розгляду справи, колегія суддів прийшла до висновку, що клопотання ОСОБА_1 не підлягає до задоволення. При цьому, колегія суддів бере до уваги можливість участі в судовому засіданні представника апелянта.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник не визнали апеляційну скаргу. Відповідач за первісним позовом пояснив, що діти з власної волі та за власним бажанням вирішити проживати разом з ним. На даний час він працює неофіційно й спроможний забезпечити матеріальні потреби дочок та сина. Разом з ними проживає також й бабуся дітей, яка надає допомогу у їх вихованні. Між ними та дітьми існує тісний психологічний взаємозв'язок.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення ОСОБА_4 та його представника, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.160, ст.161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

За правилами ч.1 ст.162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без годи другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Згідно зі ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також з питань сім'ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2007 року. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

24 липня 2017 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області виданий судовий наказ про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 липня 2017 року й до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року шлюб між сторони розірвано, місце проживання неповнолітніх дітей визначено разом з матір'ю.

Як встановлено судом, діти з 27 листопада 2017 року проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2.

За вказаною адресою вони проживали з народження й до липня 2017 року, коли між сторонами виник конфлікт, після якого ОСОБА_1 стала проживати з дітьми в орендованій квартирі АДРЕСА_1.

Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеним комісією служби у справах дітей Новоград-Волинської міської ради 24 січня 2018 року, встановлено, що будинок по провулку АДРЕСА_2, складається із чотирьох житлових кімнат. Для сина відведено окрему кімнату, для дочок - іншу, де наявні місця для їх відпочинку, сну, проведення дозвілля та навчання. Діти забезпечені одягом, взуттям відповідно до віку та сезону, книгами й іграшками. Батьком створені належні умови для проживання, утримання та гармонійного розвитку дітей.

По догляду за дітьми ОСОБА_4 допомагає його матір.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 з 13 жовтня 2017 року перебуває на обліку у Новоград-Волинському міському центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю.

Також відповідно до акта обстеження житлових умов проживання ОСОБА_1, який складений комісією служби у справах дітей Новоград-Волинської міської ради 20 березня 2018 року, квартира складається із трьох житлових кімнат. Для дочок відведено окрему кімнату, для сина - іншу. У кімнатах облаштовані місця для відпочинку дітей , сну, проведення дозвілля та навчання. ОСОБА_1 створені належні умови для проживання, утримання та гармонійного розвитку дітей.

Середньомісячний дохід ОСОБА_1 становить 2930 грн., що підтверджується змістом довідки, виданої ТОВ "Агенція-школа іноземних мов "Генерація ХХІ". За місцем роботи вона характеризується позитивно.

Досліджена судом інформація ЗОШ І-ІІІ ступенів №8 свідчить про те, що діти ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 систематично відвідують школу, не пропускають уроки без поважних причин, рівень навчання - достатній та високий. Діти сумлінно виконують домашні завдання, мають охайний та доглянутий зовнішній вигляд, чемні, виховані, слухняні, мають позитивне відношення до вчителів, школи, навчання. Батьки відвідують батьківські збори, цікавляться успіхами дітей у навчанні.

Окрім того, судом першої інстанції досліджувалась інформація, надана практичним психологом, соціальним педагогом на адвокатський запит, відповідно до якої під час індивідуальних бесід зі шкільним психологом діти виявляють більшу прихильність до батька. Анастасія наголошує, що з батьком їм добре, він про них турбується, навчає і виховує їх. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 бажання жити з батьком не пояснюють.

Також провідним практичним психологом Новоград-Волинського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді проведено психологічну роботу з дітьми, під час якої психолог прийшов до висновку, що між дітьми та матір'ю відсутній емоційний контакт, під час бесіди діти висловили прихильність проживати разом з батьком.

Психологом також зазначено, що у дітей сформовані розумові операції аналізу, порівняння, узагальнення, вони можуть висловити свою думку відповідно до віку.

Оскільки спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, суд заслухав в судовому засіданні думку дітей, які пояснили, що хочуть проживати разом з батьком.

Вирішуючи даний спір, судом також взято до уваги висновок органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради від 11 квітня 2018 року, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільним змінити місце проживання малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

У ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об'єктивних обставин спору, а вже потім права батьків.

Суд першої інстанції, врахувавши думку дітей, висновок органу опіки та піклування, пояснення спеціалістів, належні матеріально- побутові умови обох батьків, а також інші письмові докази у справі, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що визначення місця проживання дітей разом з батьком сприятиме якнайкращому забезпеченню прав та інтересів дітей.

При цьому, судом враховані положення Конвенції про права дитини, вимоги національного законодавства, а також практику ЄСПЛ.

Доводи апеляційної скарги про те, що небажання дітей проживати разом з матір'ю є наслідком психологічного тиску на них з боку батька та бабусі, суд сприймає критично, оскільки такий висновок зроблений на припущеннях.

Посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що діти, враховуючи вік та рівень психічного розвитку, позбавлені можливості самостійно вирішувати питання щодо місця свого проживання, не заслуговують на увагу, оскільки пояснення практичних дитячих психологів доводять зворотнє, а саме те, що у дітей сформовані розумові операції аналізу, порівняння, узагальнення, вони можуть висловити свою думку відповідно до віку.

Також не заслуговує на увагу посилання в апеляційній скарзі на наявність спору між сторонами щодо користування житловим приміщенням, який був вирішений судом на користь ОСОБА_1, відсутність постійної роботи у ОСОБА_4 та наявність заборгованості зі сплати аліментів на утримання дочок та сина, оскільки при вирішенні спору суд виходив насамперед із інтересів дітей.

При цьому, визначення місця проживання дітей разом з батьком жодним чином не призводить до розриву сімейних зв'язків з матір'ю, яка зобов'язана брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей нарівні з батьком.

Змінивши місце проживання дітей, суд також прийшов до вірного висновку про звільнення ОСОБА_4 від сплати аліментів, що узгоджується з положеннями ч.4 ст.273 ЦПК України.

Таким чином, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 9 серпня 2018 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 листопада 2018 року.

Головуюча : Судді: