№566/819/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючої судді Бандури А.П.

при секретарі: Христюк Н.В.,

за участі представника органу опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації - Король В.В.,

третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації, третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації звернувся в Млинівський районний суд з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що на первинному обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей Млинівської райдержадміністрації перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець смт. Млинів Рівненської області, який відповідно до розпорядження голови Млинівської райдержадміністрації від 10 грудня 2013 року № 288 перебуває під опікою в ОСОБА_2, жительки смт Млинів.

Мати дитини, ОСОБА_5, позбавлена батьківських прав на підставі рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 24 квітня 2013 року. Батько, ОСОБА_3, був засуджений до позбавлення волі вироком Млинівського районного суду від 14 серпня 2013 року та звільнений 26 листопада 2017 року.

Відповідно до пункту 27 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, якщо після повернення з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, батьки не звернулися із заявою про повернення дитини в сім'ю, служба у справах дітей, за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, протягом двох місяців збирає документи, необхідні для порушення питання про позбавлення їх батьківських прав. Відповідач, ОСОБА_3 після звільнення із місць позбавлення волі, із клопотанням про повернення дитини до служби у справах дітей не звертався.

16 березня 2018 року працівниками служби у справах дітей було відвідано відповідача ОСОБА_3 за місцем його реєстрації та виявлено, що він проживає у будинку, який належить його матері ОСОБА_2, продуктами харчування забезпечений за рахунок матері, не працює, вихованням та утриманням сина не займається та не цікавиться.

21 травня 2018 року до голови органу опіки та піклування Млинівської райдержадміністрації надійшла заява ОСОБА_3, який повідомив, що участі у вихованні, навчанні та утриманні сина не приймає та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав.

В ході засідання комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 пояснила, що з періоду звільнення, тобто, з 27 листопада 2017 року, батько не приділяє жодної уваги сину, навчанням дитини не цікавиться, фінансово не допомагає та просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4.

Орган опіки та піклування Млинівської райдержадміністрації просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку з відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

(а.с.1-3)

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації - Король В.В., а також третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задоволити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 не з'явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, просив проводити розгляд справи за його відсутності.

(а.с.47)

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, заслухавши представника органу опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації - Король В.В., третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, вважає позов підставним і підлягаючим до задоволення, так як він підтверджується зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами, і зокрема: копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13 січня 2011 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Млинівського районного управління юстиції Рівненської області підтверджується, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, являються ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

(а.с.4)

З копії рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 24 квітня 2013 року вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 позбавлено батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

(а.с.7)

З копії вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 12 червня 2013 року №566/56/13 вбачається, що ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст. 263, ч.2 ст.309, КК України та призначено йому покарання

-за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

-за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;

-за ч.2 ст.309 КК України у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 03 листопада 2010 року та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

(а.с.9-10)

З копії вироку Апеляційного суду Рівненської області від 14 серпня 2013 року встановлено, що вирок Млинівського районного суду від 12 червня 2013 року стосовно ОСОБА_3 в частині призначення покарання скасовано, призначено ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України - три роки позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України - три роки шість місяців позбавлення волі; за ч.1 ст.263 КК України - три роки один місяць позбавлення волі; за ч.2 ст.309 КК України - два роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання - три роки шість місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України з врахуванням не відбутого покарання за вироком Млинівського районного суду від 03 листопада 2010 року остаточно призначено ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків - п'ять років один місяць позбавлення волі.

(а.с.11-12)

Відповідно до довідки-характеристики від 19 квітня 2018 року № 943, виданої Млинівською селищною радою до ОСОБА_3 претензій та зауважень не має. Скарги на ОСОБА_3 до селищної ради не надходили.

(а.с.16-а)

Згідно довідки Млинівського відділення поліції Дубенського відділу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 28 березня 2018 року № 2441/240/01-2018 на ОСОБА_3, жителя АДРЕСА_1, 06 лютого 2018 року складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Адміністративні матеріали відносно ОСОБА_3 направлено на розгляд до Млинівського районного суду.

(а.с.15)

Згідно копії наказу служби у справах дітей Млинівської райдержадміністрації від 20 листопада 2013 року №21-с постановлено на облік дитину, позбавлену батьківського піклування ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Млинів Рівненської області.

(а.с.5)

Відповідно до копії розпорядження голови Млинівської райдержадміністрації від 21 листопада 2013 року №271 надано малолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Взято до відома, що малолітній ОСОБА_4 переданий на тимчасове влаштування в сім'ю баби - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки селища Млинів, вулиця Богуна 16а.

(а.с.6)

Відповідно до копії розпорядження голови Млинівської райдержадміністрації від 10 грудня 2013 року №288 призначено опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительку АДРЕСА_1.

(а.с.13)

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов та умов проживання від 16 березня 2018 року встановлено, що 16 березня 2018 року працівниками служби у справах дітей було відвідано ОСОБА_3 за місцем його реєстрації. Виявлено, що він проживає у будинку, який належить його матері ОСОБА_2 Продуктами харчування забезпечений за рахунок матері. Не працює. Вихованням та утриманням сина не займається та не цікавиться.

(а.с.14)

21 травня 2018 року до голови органу опіки та піклування Млинівської райдержадміністрації надійшла заява ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, який повідомив, що участі у вихованні, навчанні та утриманні сина не приймає та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав.

(а.с.16-17)

Згідно рішення органу опіки та піклування Млинівської райдержадміністрації № 07-18 від 01 червня 2018 року вирішено вважати недоцільним передачу малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на постійне проживання та виховання його батькові ОСОБА_3, жителю смт Млинів Рівненської області.

(а.с. 18-19)

Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На підставі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Суд, приймаючи рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку, що доведений факт того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що виражається в неприйнятті участі у вихованні дитини, байдужості до її життя, здоров'я, навчання та виховання, відсутності уваги відповідача до дитини та спілкування з нею, і тому, з метою захисту інтересів дитини ОСОБА_4, вважає, за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3

Разом з тим, при зверненні до суду із позовом про позбавлення батьківських прав, позивачем було також заявлено вимогу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь його сина ОСОБА_4, яка також підлягає до задоволення.

Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У відповідності до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. N 789-XII) передбачено, що, дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дитини суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено на 2018 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для неї утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно.

Встановивши, що відповідач є молодою, працездатною особою, доказів на підтвердження того, що він не має змоги отримувати доходи, надано не було, позов визнає, погоджуючись на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, так як офіційно не працює, суд призначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 972 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а позовні вимоги задоволені, судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі наведеного,

керуючись,

ст. ст. 10, 18, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 164-165 СК України,

с у д , -

Р І Ш И В :

Позов органу опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації, третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задоволити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя АДРЕСА_1 відносно його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 972 гривні щомісячно, з наступною індексацією суми відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 704,80 (сімсот чотири) гривні 80 копійок в дохід держави

/отримувач коштів: ГУК ум.Києві/м.Київ/22030106; код за банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106/

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2018 року.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура