УХВАЛА

13 листопада 2018 року м..Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

у складі: головуючого - судді Кучиної Н.Г.

з участю секретаря судового засідання Ющук О.С.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне цивільну справу № 569/10287/17 за цивільним позовом ОСОБА_3 до Рівненської міської ради, підприємства об»єднання громадян «Перелесник» міської громадської організації «Рівненський ювілейний ринок», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради» про визнання незаконним та скасування рішення Рівненської міської ради, зобов»язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до Рівненської міської ради, ПОГ «Перелесник» МГО «Рівненський ОСОБА_5», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_6 земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Рівненської міської ради, зобовязання вчинити дії.

В судовому засіданні представник відповідача заявила клопотання про закриття провадження у справі у звязку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача заперечив проти задоволення даного клопотання, вказує, що позивач звернулася з відповідною заявою до Рівненської міської ради про отримання в оренду спірної земельної ділянки. Проте така заява навіть не розглядалася, чим її було позбавлено права на отримання такої земельної ділянки в оренду та надано перевагу в оренді з порушенням вимог чинного законодавства ПОГ «Перелесник», що є грубим порушенням її прав. Покликається на те, що ключовим у розмежуванні підвідомчості справ про оскарження рішень є виникнення в особи речового права на земельну ділянку на підставі оскаржуваного рішення. Вважає, що на сьогодні, склався і превалює підхід, що якщо в результаті виконання оскаржуваного рішення особа набула речове право на земельну ділянку, то спір виникає щодо цивільного права і, відповідно, справа належить до цивільної (господарської) юрисдикції.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як убачається з матеріалів справи, рішення Рівненської міської ради щодо надання позивачці в оренду земельної ділянки на вул. Ювілейній, 8 в м. Рівне не приймалося.

Проте ОСОБА_4 зверталася до Рівненської міської ради з заявою про надання їй вказаної земельної ділянки в оренду.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У пунктах 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України в редакції, що була чинною до 15 грудня 2017 року, тобто на час подання позивачем до суду позову, передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У статті 19 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а друге - суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; в редакції, чинній на час подання позову до суду) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України).

У статті 17 КАС України указано, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Під час вирішення питання щодо компетенції суду слід урахувати суб'єктний склад спірних правовідносин, одним з яких є участь суб'єкта владних повноважень, визначити характер правовідносин, з яких виник спір, і кінцеву мету пред'явлення позову.

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Рівненської міської ради № 2887 від 15.06.2017 року «Про поновлення договору оренди земельної ділянки на вул. Ювілейній, 8 Підприємству обєднання громадян "Перелесник" міської громадської організації "Рівненський ОСОБА_5"» та зобовязати Рівненську міську раду розглянути заяву ОСОБА_7 щодо проведення укціону з передачі в оренду земельної ділянки по вул. Ювілейній, 8 в м. Рівне, що є способом реалізації права на землю.

Метою пред'явленого позову є саме захист прав фізичної особи у сфері земельних відносин, тобто спір є приватноправовим, а тому має розглядатися у порядку цивільного судочинства. Крім того, не заперечуючи, що міська рада є органом, наділеним владними повноваженнями, у цих правовідносинах вона не здійснює такі повноваження щодо іншого суб'єкта ОСОБА_4, а вирішує питання щодо конкретної земельної ділянки, яка є, чи може бути предметом цих правовідносин.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст.255,259,353 ЦПК України суд, ухвалив, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г.Кучина