Справа № 487/5765/18
Провадження № 2/487/2348/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26.11.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Бобрової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва цивільну справу №487/5765/18 за позовною заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи - Миколаївська міська прокуратура №1, Заводський відділ державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2018 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила зняти арешт з ? частини квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що накладено постановою старшого слідчого прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_6 по кримінальній справі №05530035. Свої вимоги мотивувала тим, що 04.01.2006 р. ст. слідчим прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_6 з метою забезпечення цивільного позову в рамках кримінальної справи №05530035 накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_5, якому на той час на праві власності належала 1/4 частина АДРЕСА_2. Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 24.03.2006 р. ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому п.13 ч.2 ст.115 КК України. Рішення про зняття арешту з майна засудженого не приймалось. 15.03.2013 р. ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частина АДРЕСА_2. Спадкоємцями за законом є діти померлого - ОСОБА_2, ОСОБА_3 Проте оформити право на спадщину не є можливим, оскільки на нерухоме майно накладено арешт.

Ухвалою суду від 06.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 19.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.11.2018 року.

До судового засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач та треті особи до судового засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 27.04.2000 року, ОСОБА_5 є власником ? частини квартири №45, розташованої по вулиці Московській, будинок 54-А, у місті Миколаєві.

Постановою від 04.01.2006 року, виданої старшим слідчим прокуратури Заводського району м. Миколаєва, на майно ОСОБА_5 накладено арешт, з метою забезпечення цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 в рамках кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

24.03.2006 року відносно ОСОБА_5 Апеляційним судом Миколаївської області винесено обвинувальний вирок та стягнуто на користь ОСОБА_4 матеріальну та моральну шкоду.

На виконанні Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції перебували виконавчі провадження №5114112 та №5114141 за виконавчим листом №1-7/06 від 28.04.2006 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 10000,00грн. та матеріальної шкоди у розмірі 1016,04 грн..

18.01.2008 року вказані виконавчі провадження були завершені шляхом винесення постанов про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з відсутністю у ОСОБА_5 майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Проте як вбачається з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності ОСОБА_5 знаходиться ? частини квартири №45, розташованої по вул. Московській, буд.54-а, у м. Миколаєві, на яку накладено арешт відповідно до постанови ст. слідчого прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_6 від 10.01.2006 року.

Відповідно до копії дубліката свідоцтва про смерть серії І-ФП №181885 від 13.06.2013 року, ОСОБА_5 помер 16.03.2013 року. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначену квартиру.

Спадкоємцями померлого є неповнолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія дубліката свідоцтва про народження серії 1-ФП №164693, видане 02.07.2004 року) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія дубліката свідоцтва про народження серії 1-ФП №164703, видане 02.07.2004 року). Батьками дітей в свідоцтвах про народження зазначені: ОСОБА_5 та ОСОБА_1.

Як вбачається з позовної заяви, позивач в інтересах своїх неповнолітніх дітей зверталась до нотаріуса для оформлення їх спадкових прав, проте нотаріусом було відмовлено через те, що на майно спадкодавця накладено арешт та відсутній його ідентифікаційний номер (копія листа вих.№70/02-14 від 25.01.2016 року).

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У статті 1217 ЦК України зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 4 ст.1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Постановою №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути предявлені їхніми законними представниками.

Відповідно до ст.41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.ст.316,317ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до висновку ВСУ у справі №6-26цс-13 від 15.05.2013 року вимоги особи, засновані на його праві власності на арештоване в процесі кримінального провадження майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Отже, встановлене свідчить, що арешт накладений на ? квартири №45, розташованої по вул. Московській, буд.54-а, у м. Миколаєві перешкоджає неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 реалізацувати своє право на отримання спадщини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,258,259,263-265,280-282,352,354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи - Миколаївська міська прокуратура №1, Заводський відділ державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з ? частини квартири №45, розташованої у будинку №54-А, по вулиці Московській, у м. Миколаєві, що належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_5, який помер 16.03.2013 року, накладений 04.01.2006 року постановою старшого слідчого прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_6 по кримінальній справі №05530035.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днівз дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Третя особа:Миколаївська місцева прокуратура №1, місце розташування: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 73.

Третя особа: Заводський відділ державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, місце розташування: м. Миколаїв, вул. Робоча, 1-А.

Головуючий суддя І.В.Боброва