ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4061/18
Провадження № 2/210/1813/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"23" листопада 2018 р.

Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Скотар Р.Є.,

за участі секретаря Соколовської Т.О.,

представника відповідача Кірлаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Восход» про відшкодування моральної шкоди, у зв'язку зі смертю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася 23.07.2018 року до суду з вищеназваним позовом, в якому просить стягнути з Приватного підприємства «Восход» ( далі - ПП «Восход») на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка ОСОБА_4 150000,00 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року з її чоловіком ОСОБА_4 стався нещасний випадок під час виконання трудових обов'язків, в наслідок отриманої травми він помер. На той час у нею на руках залишилося двоє малолітніх дітей, яких вона мала сама виховувати та утримувати. Через смерть чоловіка вона переносила та переносить тяжкі моральні страждання, оскільки залишилася без підтримки чоловіка, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків та докладання додаткових зусиль для організації свого подальшого життя.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 присутньою не була, скориставшись правом представництва відповідно до ст.58 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 (договір про надання правової допомоги №1-06/06 від 06.07.2018 року) /а.с.16-18/ в судовому засіданні присутньою не була, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідач - ПП «Восход» - Кірлаш В.В. (договір про надання правової допомоги від 13.04.2018 року) /а.с.104/ заперечував проти позову, просив у задоволенні позову відмовити, оскільки надані представником позивача документи сфальсифіковані, а саме: в розділі 6 Акту спеціального розслідування та в п.10 Акту про нещасний випадок першою особою, дії якої призвели до нещасного випадку зазначено ОСОБА_4, в акті наданому представником позивача, ОСОБА_4 зазначено на останньому місці.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 1167,1168 ЦК України відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється винною особою, яка її завдала.

За змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була дружиною ОСОБА_4 /а.с.5/.

ОСОБА_4 працював у ПП «Восход» машиністом конвеєра /а.с.10/.

Згідно з актом спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 22.55 годині у ПП «Восход» від 28.05.2005 р., ОСОБА_4, працюючи машиністом конвеєра самохідної установки з переробки сталесплавного шлаку, виконував роботу, пов'язану з переробкою сталесплавних шлаків на самохідній установці з переробки шлаків, під час виконання якої його було зажато ломом до прогону стрічкового конвеєра, внаслідок чого наступила смерть /а.с.44-47/.

Смерть ОСОБА_4 наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 35 років /а.с.8/.

Згідно п.7 Акту №21 про нещасний випадок від 28.02.2005 року основною причиною нещасного випадку є невиконання вимог інструкцій з охорони праці потерпілим , супутні причини - відсутні /а.с.10/.

Під час судового розгляду представник відповідача заперечував щодо належності та допустимості як доказу, наданого представником позивача акту №21 , оскільки в п.10 акту №21 особи, які допустили порушення законодавства про охорону праці, зазначені в іншому порядку. Зауваження щодо іншої інформації, яка міститься в актах форми Н-1 та Н-5 представником відповідача не висловлювалися.

Суд, дослідивши долучений до матеріалів справи належним чином завірений акт №21 та копію акту №21, надану представником відповідача, приходить до висновку про їх ідентичність, оскільки доводи представника відповідача щодо відмінності у змісті вищезазначених актів не знайшли підтвердження. Перелік осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці у п.10 зазначеного акту, зміст порушення даними особами вимог законодавства є ідентичними п.10 акту №21, наданого представником відповідача. Отже, копія акту №21, надана представником позивача є належним та допустимим доказом.

Так, в п.10 акту працівниками, які допустили порушення законодавчих та інших нормативних актів з охорони праці визнано ОСОБА_4, який порушив вимоги інструкцій з охорони праці; ОСОБА_7 - майстер дільниці №1 ПП «Восход»; ОСОБА_6 - інженер з охорони праці ПП «Восход»; ОСОБА_8 заст. директора з охорони праці ПП «Восход»; ОСОБА_9 - заст. Директора з технології ПП «Восход» /а.с.10/.

Отже, нещасний випадок на виробництві стався в тому числі з вини відповідача, смерть ОСОБА_4 настала від нещасного випадку у зв'язку з виробництвом, що підтверджено зазначеними вище актами.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров'я або смерті фізичної особи.

Отже, з урахуванням вищенаведених норм, з урахуванням ст. 1168 ЦК України, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненню професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 була дружиною загиблого, тому має право на відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача є обґрунтованими, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Представник відповідача, з урахуванням ст.ст. 77-80 ЦПК України, не надав суду доказів на спростування тверджень позивача та на обґрунтування своїх заперечень проти позову. З урахуванням встановлених судом обставин та наданих в порядку ст. 81 ЦПК України доказів, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_3 у зв'язку із загибеллю чоловіка підтверджується матеріалами справи. ОСОБА_3 залишилася сама з двома малолітніми дітьми, яких вона мала виховувати та утримувати. Через смерть чоловіка вона переносила та переносить тяжкі моральні страждання, оскільки залишилася без підтримки чоловіка, його турботи та піклування, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків та докладання додаткових зусиль для організації свого подальшого життя.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає частковій компенсації з урахуванням наступного.

Позивач оцінює моральну шкоду, заподіяну ОСОБА_3 в наслідок загибелі її чоловіка, у 150000,00 грн., які просить стягнути з відповідача без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Визначаючи розмір відшкодування, суд, враховує що нещасний випадок стався внаслідок порушення посадовими особами відповідача вимог інструкцій з охорони праці, а також вину самого потерпілого від нещасного випадку - ОСОБА_4

Суд також бере до уваги, характер та обсяг душевних, психічних страждань позивача у зв'язку із загибеллю та обставинами загибелі близької людини, враховує той факт, що дійсно ОСОБА_3 була дружиною померлого; вину підприємства - відповідача в нещасному випадку, що стався, та завданні позивачу немайнової (моральної) шкоди.

Також, суд враховує, що відповідачем понесено матеріальні затрати у зв'язку з організацією поховання ОСОБА_4 та виплачено сім'ї загиблого матеріальну допомогу у розмірі 4000,00 грн./а.с.92/.

Разом із цим, згідно з відповіддю Криворізького відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області №07-16/5064 від 17.10.2018 відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 у зв'язку зі смертю ОСОБА_4 не проводилося /а.с.118/.

З урахуванням ступеню фізичних і моральних страждань дружини загиблого, їх тривалість і тяжкість, незворотність втрати, істотність вимушених змін у її житті, а також з урахуванням конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди,завданої загибеллю чоловіка, підлягає 150000,00 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вона переживає та переносить .

Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 142 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 1168 ЦК України , ст.ст. 4,5,13,77,121,141,265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Восход» про відшкодування моральної шкоди, у зв'язку зі смертю - задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства «Восход»( код ОКПО 13464132) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1 моральну шкоду в розмірі 150000 ( сто п'ятдесят тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Приватного підприємства «Восход»( код ОКПО 13464132) в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 23 листопада 2018 року.

Суддя: Р. Є. Скотар