Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1251/17 Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 47 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Галацевич О.М.

Григорусь Н.Й,

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №289/1251/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Радомишльської міської ради Житомирської області (третя особа відділ Держгеокадастру у Радомишльському районі Житомирської області) про скасування рішення та державних актів на право власності на землю

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 травня 2018 року,ухвалене під головуванням судді Сіренко Н.С. в м.Радомишль,

встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати недійсним та скасувати рішення Радомишльської міської ради №36 від 25.03.2009 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок та виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1, а також визнати недійсними та скасувати державні акти на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 18.10.2010 року, НОМЕР_4 від 18.10.2010 року, НОМЕР_3 від 25.10.2010 року, НОМЕР_2 від 25.10.2010 року. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі рішення Житомирського обласного суду від 26.05.1998 року є користувачем земельної ділянки за вказаною адресою. Земельні ділянки відповідачів накладаються на її земельну ділянку, чим порушені її права.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 травня 2018 року позов задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано рішення Радомишльської міської ради №36 від 25.03.2009 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок та виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки площею 0,05 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0605га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1. Визнано недійсними та скасовано державні акти на право власності на землю на ім'я ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 18.10.2010 року, НОМЕР_4 від 18.10.2010 року. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що експертом не досліджувався жодний правовстановлюючий документ ОСОБА_2 на житловий будинок та земельну ділянку.

У відзиві представник позивачки просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, залишити рішення без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2 з 1994 року є співвласницею житлового будинку по АДРЕСА_2. Рішенням Житомирського обласного суду від 26.05.1998 року у справі №3-32 ОСОБА_2 виділено земельну ділянку (цільове призначення не вказано) розміром 667кв.м. (із загальної площі 2382кв.м.) біля будинку АДРЕСА_2 (т.1 а.с.12-13).

Рішенням виконкому Радомишльської міської ради №162 від 12.05.1999 року скасовано п.6 рішення виконкому №94 від 10.05.1994 року про виділення ОСОБА_2 в тимчасове користування для ведення городництва земельної ділянки площею 192кв.м. і згідно рішення суду визначено розмір земельної ділянки 667кв.м. (т.1 а.с.11, 17).

Згідно рішення Радомишльської міської ради від 25.03.2009 р., ОСОБА_3 18.10.2010 року отримала державні акти на право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1: серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,0500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; серії НОМЕР_4 на земельну ділянку площею 0,0605 га для ведення особистого селянського господарства, (т.1 а.с.87,88). 18.10.2010 року є датою реєстрації актів (т.3 а.с.37).

Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи № 315/16 від 16.05.2016 року у справі №283/65/2016 існує накладання земельних ділянок, які складаються з двох фрагментів: 0,0067 га - площа накладки земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на земельну ділянку, визначену рішенням Житомирського обласного суду від 26.05.1998 р.; 0,0023 га - площа накладки земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на земельну ділянку, визначену рішенням Житомирського обласного суду від 26.05.1998 р. Встановлено факт зменшення фактичного розміру земельної ділянки ОСОБА_2, яка згідно вказаного рішення повинна становити 0,0667 га, а в натурі площа земельної ділянки складає 0,0547 га. (т.1 а.с.23-40).

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Як передбачено ст.ст.22, 23 Земельноко кодексу 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно із ст.ст.125, 126 ЗК України в редакції до 05.03.2009 року право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Документом, який посвідчує право власності або право постійного користування земельною ділянкою є державний акт

Згідно із ст.ст.125, 126 ЗК України в редакції після 05.03.2009 року право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

З матеріалів справи вбачається, що в період після ухвалення Житомирським обласним судом рішення у 1998 році та прийняття виконкомом Радомишльської міської ради рішення у 1999 році і до подачі позову у 2017 році ОСОБА_2, у встановленому законом порядку не отримала правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на земельну ділянку або право постійного чи тимчасового користування нею і закріплює межі такої ділянки.

Судом першої інстанції в основу рішення про часткове задоволення позову покладено висновок земельно-технічної експертизи від 18 квітня 2016 року, в якому експерт встановив накладення суміжних земельних ділянок, виходячи з меж земельної ділянки ОСОБА_2, визначених рішенням Житомирського обласного суду від 26.05.1998 року. Проте, рішення суду не є правовстановлюючим документом який посвідчує право власності на земельну ділянку або право постійного чи тимчасового користування нею. Причини, з яких такий документ не був отриманий позивачкою, не мають правового значення для вирішення даного спору.

Висновок суду про часткову обґрунтованість позовних вимог не відповідає обставинам справи і суперечить нормам матеріального права, тому рішення в частині задоволенні позову належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволення позову.

Доводів щодо неправильності рішення в частині відмови від позову апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 травня 2018 року в частині задоволення позову скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 у позові до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Радомишльської міської ради Житомирської області про визнання недійсним та скасування рішення Радомишльської міської ради №36 від 25.03.2009 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок та виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки площею 0,05 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0605га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1, визнанння недійсними та скасування державних актів на право власності на землю на ім'я ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 18.10.2010 року, НОМЕР_4 від 18.10.2010 року.

В частині відмови у позові рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 2880 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: