КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/3981/17
Провадження № 2-п/488/39/18
УХВАЛА

Іменем України

22.11.2018 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі судового засідання Тузові Р.О.,

за участю представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник, відповідач по даній справі ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, винесеного Корабельним районним судом м. Миколаєва 23.03.2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Даним рішенням суду був задоволений позов, і відповідачка була визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 (Артема) у м. Миколаєві.

Не погодившись із вказаним заочним рішенням, відповідачка звернулась до суду із даною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що вона не була належним чином повідомлена про час та місце судових засідань по справі. Крім цього, відповідач вказала, що суд при розгляді даної справи не врахував того, що вона вселилась до вказаного житлового приміщення як член сім'ї власника житла як донька його цивільної дружини, вела з ним спільне господарство та допомагала йому матеріально. У 2010 році відповідачка уклала шлюб з громадянином ОСОБА_5, і з 2013 року почала періодично виїжджати до ОСОБА_5 на заробітки, але кожного разу поверталася до свого основного місця проживання за місцем реєстрації. Відповідачка також зазначила, що вона постійно підтримувала нормальні відносини з позивачем та приймала участь в утриманні житла та оплаті житлово-комунальних послуг за квартиру.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявилася, її представник підтримав заяву та просив скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Позивач в судове засідання не з"явився, згідно наявного у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії І-ФП № 282079, ОСОБА_4 помер 21.07.2018 року.

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:

1)залишити заяву без задоволення;

2)скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ч. 1 ст. 288 ЦПК України вбачається, що скасування заочного рішення суду можливе за сукупності двох обставин:

1)поважні причини неявки у судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити суд;

2)наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення.

Поважними причинами, на думку суду, можуть бути лише ті обставини, які обєктивно перешкоджали явці відповідача до суду, і які безумовно, повинні бути документально підтверджені відповідними доказами, і в силу вимог ст. 285 ЦПК України, повинні бути подані відповідачем до його заяви про перегляд заочного рішення. Разом із цим, сама по собі поважність причин неявки у судове засідання не може бути підставою для скасування судом заочного рішення. Для цього відповідач зобовязаний подати докази, які мають значення для справи та можуть призвести до ухвалення рішення, яке за своїм змістом повністю чи частково протилежне винесеному судом заочному рішенню, або може призвести до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то суд ухвалив би інше рішення. Таким чином, лише у сукупності цих обставин можливе скасування заочного рішення.

Разом із цим, аналізуючи доводи відповідача та надані нею докази по справі, суд приходить до висновку, що вона не довела обставин, визначених ч. 1 ст. 288 ЦПК України, та не підтвердила їх належними та допустимими доказами.

Зокрема, надана відповідачкою довідка-характеристика з Корабельного ВП ГУНПУ в Миколаївській області не містить даних про періоди відсутності відповідачки за місцем її реєстрації.

Суд критично сприймає надану відповідачкою копію довідки, виданої турецькою компанією, та не може взяти її до уваги виходячи із такого. Відповідно до приписів статей 77 та 79 ЦПК України належними доказами є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалення судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленим чинним законодавством.

Відповідно до ОСОБА_2 7 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5, при підготовці до засвідчення вірності копій документів і виписок з них нотаріус зобовязаний особисто звірити з оригіналом документа копію чи виписку документа, вірність яких він засвідчує.

Надана відповідачкою довідка, на думку суду, не відповідає вищевказаним вимогам, оскільки нотаріусом засвідчено лише справжність підпису перекладача, а не копія цього документу, що може свідчити про те, що оригінал цього документу нотаріусу не надавався.

Оригінал вказаної довідки суду не був наданий.

Суд також вважає необхідним зазначити, що зміст цієї довідки жодним чином не спростовує висновки суду, викладені у заочному рішенні щодо не проживання відповідачки у спірному житловому приміщенні починаючи з 2010 року, і вказує на те, що відповідачка працює на турецькому підприємстві з 2013 року.

Жодних доказів того, що відповідачка не втратила звязку зі спірним житловим приміщенням, зокрема, несла витрати у його благоустрої та утриманні, приймала участь в оплаті житлово-комунальних послуг у період з 2010 року , відповідачка суду не представила.

Надана відповідачкою копія її паспорту також на думку суду, не може вважатись належним та допустимим доказом, оскільки вона є нерозбірливою та не оформлена належним чином.

З огляду на вищевикладене, суд знаходить заяву відповідача необґрунтованою та не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 280-289 ЦПК України, суд , -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.03.2018 року, винесене по цивільній справі № 488/3981/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

СУДДЯ Л.І. Селіщева