КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 367/1755/18

провадження № 22-ц/824/1962/2018

22 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Дуці В.В.

сторони:

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 04 травні 2018 року у складі судді Карабази Н.Ф.,

встановив:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті підстави, що 07 листопада 2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір безвідсоткової позики, за яким він передав останньому 50 000 доларів США на строк до 06 листопада 2017 року. Оскільки грошові кошти повернуто не було, просив стягнути з відповідача на свою користь 50 000 доларів США.

В заяві від 23.04.2018 р. ОСОБА_2 просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є відповідач, в межах цини позову 50 000 доларів США.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04 травня 2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 04 травня 2018 року та постановити нову, якою задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Свої доводи мотивує тим, що ним було подано обґрунтовану заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, з огляду на значну суму боргу, похилий вік відповідача, відсутність у нього інших доходів та майна, наявність інформації про те, що відповідач має значні невиконані зобовязання перед іншими особами, отримання суми боргу для купівлі квартири, на яку він просив накласти арешт. При цьому судом першої інстанції не було належним чином досліджено подану заяву та необґрунтовано відмовлено у її задоволенні.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на викладені у ній обставини.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги не заперечувала. Визнала, що власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є відповідач. Разом з тим зазначила, що їй не відомо, чи перебуває вказане нерухоме майно під арештом, чи не є воно предметом іпотеки, чи перебувають в провадженні судів інші спори за участю ОСОБА_5, в яких він є відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглядаючи справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з недоведеності тієї обставини, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Заява не містить належного мотивування необхідності накладення арешту на майно відповідача. Крім того, заявником не надано відомостей щодо власника квартиру, на яку він просить накласти арешт, станом на дату звернення з заявою про забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції. При цьому суд враховує наступні обставини.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

На підтвердження тієї обставини, що власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_3, заявником надано витяг 12777819 від 06.12.2006 про реєстрацію права власності на нерухоме майно Ірпінського бюро технічної інвентаризації (а.с.35).

Жодних доказів того, що на час звернення з даним позовом до суду в березні 2018 р. вказаний об'єкт нерухомості належить відповідачу, сторонами надано не було. Матеріали справи також не містять жодної інформації, чи не обтяжене вказане нерухоме майне, з огляду на доводи позивача про наявність у відповідача боргових зобов'язань перед третіми особами та банківськими установами.

Вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову без з'ясування вказаних обставин може призвести до порушення прав та законних інтересів осіб, які не беруть участі у справі.

З огляду на викладене, визнання представником відповідача тієї обставини, що вищевказане нерухоме майно належить відповідачу та згода останньої на накладення на нього арешту, не може бути достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Обґрунтовані сумніви суду щодо тієї обставини, що вищевказане нерухоме майно належить відповідачу та останнє є вільним від обтяжень, представником відповідача в судовому засіданні не спростовані.

Враховуючи викладене підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з наведених в апеляційній скарзі доводів не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 04 травні 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач

Г. М. Кирилюк

Судді І. М. Рейнарт

Т. А.

Семенюк