Справа №: 398/2693/18
провадження №: 2/398/2111/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" вересня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Ковальової О.Б., за участю секретаря судового засідання Василяки І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрія в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 398/2693/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 18129,68 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.02.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 7400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом у анкеті-заяві від 10.02.2012 року підтвердив, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» умовами та правилами, тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

У зв'язку з тим, що позичальник не виконує свої зобов'язання по договору виникла прострочена заборгованість, яка станом на 17.06.2018 року складає 18129,68 грн., із них; 619,05 грн. заборгованість за кредитом, 9154,25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 7016,87 грн. заборгованість за пенею, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 839,51 грн. штраф (процентна складова).

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначено про розгляд справи без участі представника Банку, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає частково та просить відмовити банку в нарахуванні та стягненні пені та здійснити перерахунок відсотків у розмірі 30%, оскільки згоди на підвищення не надавала.

Представник відповідача ОСОБА_2 на розгляд справи не з'явився, подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що умови та правила надання банківських послуг та тарифів банку не надавались відповідачу для ознайомлення під час оформлення анкети - заявки та не могли бути надані, так як в них відсутні підписи відповідача по справі. У анкеті-заяві відсутні дані, що позичальник отримав Пам'ятку клієнта, що містить основні умови. В матеріалах справи відсутня Пам'ятка клієнта, докази на підтвердження того, що підписуючи заяву-анкету відповідач мав на увазі саме Умови і правила надання банківських послуг, затверджені 2010 року та тарифи, на які посилається позивач. Матеріали справи не містять дані про те, що позивачем був відкритий картковий рахунок відповідачу та видана йому відповідна картка і її отримання відповідачем, а також копія цієї картки. До анкети - заяви позивач додав Довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільговий період», проте зазначена довідка не є підтвердження укладеного з відповідачем договору без номера та його умов, оскільки у довідці зазначено інший тип картки та інший розмір відсотків за користування кредитом, ніж той, який вказує позивач у своїх розрахунках. На підтвердження укладення зазначеного договору без номера позивач надав копію виписку Online за основною карткою, однак даний договір має відповідний номер, а відтак не є предметом даного спору та не стосується заявлених позовних вимог і відсутні дані про домовленості сторін щодо переоформлення кредитної картки «Універсальна» на іншу суму кредитного ліміту. Позивач в односторонньому порядку здійснював підвищення відсоткової ставки, що суперечить чинному законодавству. Відповідно до ст.61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень ,закріплених у статі 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне й те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року у справі N2 6-2003 цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі 6-1374цс17. Крім того законом встановлена позовна давність межах якої банк вправі заявити позовні вимоги. Відповідач по справі здійснив останній платіж ще в 2015 році, враховуючи те, що позивач пропустив строки звернення до суду, просить суд застосувати позовну давність.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.02.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за умови сплати 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9 - 25). А тому доводи відповідача, що кредитний договір не можна вважати укладеним є безпідставними.

Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Так, між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Про ознайомлення із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що 10.02.2012 року розписався у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк». Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України.

Отже, подавши Анкету-заяву заяву від 10.02.2012 року, відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку.

За статтями 526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Наявність угоди між сторонами підтверджується Анкетою-заявою позичальника, умовами та правилами надання банківських послуг.

У зв'язку з неналежним виконанням боржником договірних зобов'язань, станом на 17.06.2018 року у відповідача виникла заборгованість, яка згідно розрахунку позивача складає 18129,68 грн., із них: 619,05 грн. заборгованість за кредитом, 9154,25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 7016,87 грн. заборгованість за пенею, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 839,51 грн. штраф (процентна складова).

Судом встановлено, що пунктом 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг сторони погодили, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Також пункт 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачає, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Згідно п 1.1.2.1.18 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний підтримувати в актуальному стані номер свого мобільного телефону та інші контактні дані, що є у розпорядженні банку. У разі їхньої зміни інформувати про це банк в термін не пізніше 15 днів з моменту їхньої зміни.

Таким чином, рішення про розмір кредитного ліміту банк приймає вже після підписання заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Суд вважає, що позивачем незаконно було збільшено в односторонньому порядку відсоткову ставку за договором б/н від 10.02.2012 року, оскільки таке збільшення відбулося в односторонньому порядку, що не відповідає ст.1056-1 ЦК України.

Зокрема, відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), банк зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін, проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Інших положень, які надають право банку збільшувати процентну ставку за договором, регламентують умови та порядок такого збільшення, вказані Умови та правила надання банківських послуг не містять.

Суд не може погодитись з доводами позивача, що п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг є двосторонньою домовленістю сторін кредитного договору про право банку в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку на свій розсуд.

Зокрема, відповідно до п. 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за N 541/13808, банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку).

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

У документах, які у своїй сукупності складають укладений між сторонами кредитний договір, всупереч ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, не визначено тип процентної ставки (фіксована або змінювана).

Згідно з ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно умов заяви клієнта, встановлено базову процентну ставку по кредиту 2,5 % на місяць на залишок заборгованості, що становить 30 % річних.

Суд зауважує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч.ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.

Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення.

Як убачається, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку.

Сама по собі вказівка в Умовах та правилах надання банківських послуг на право банку змінювати тарифи, з огляду на вимоги закону, є недостатньою.

Окрім цього, відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Однак, позивачем не надано суду доказів про вручення відповідачеві під розписку повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, тому таке збільшення є незаконним також і з цих підстав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами за період по 17.06.2018 року, виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки, тобто 30 % річних, що за розрахунком суду становить 966,36 грн. (Розрахунок за період з 01.09.2014 року до 17.06.2018 року (619,05 грн. (залишок простроченої заборгованості по кредиту) х 30,00 % (річна процентна ставка) / 360 днів (кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладенні договору) х 1386 (дні прострочення з 01.09.2014 року по 17.06.2018 року) = 706,86 грн. + 259,50 грн. залишок заборгованості по процентам станом на 22.08.2014 року).

Окрім цього, невірним є також розрахунок позивача щодо розміру штрафу (процентна складова), який має становити 5 % від суми позову, тобто в даному випадку становить 79,27 грн. (Розрахунок: 1585,41 грн. (з них заборгованість за кредитом 619,05 грн. + заборгованість по процентам 966,36 грн.) х 5 % = 79,27 грн.).

Щодо вимог позивача про стягнення пені та штрафів суд зазначає наступне.

У разі порушення боржником зобов'язання він, відповідно до ст. 549,1050 ЦК України, зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, за таких обставин нарахування Банком одночасно пені і штрафу здійснено з недотриманням положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення, а тому вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд вважає встановленим, що станом на 17.06.2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором б/н від 10.02.2012 року в загальній сумі 1664,68 грн., із них: заборгованість за кредитом 619,05 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 966,36 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 79,27 грн.

Суд вважає, що строк позовної давності позивачем не було пропущено, адже останній самостійний платіж було здійснено ОСОБА_1 28.08.2017 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, а з позовом банк звернувся до суду 27.07.2018 року, тобто в межах строку позовної давності.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 161,79 грн.

Відповідно до пп.15.5 Розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354, пп.15.5 Розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рах. № 3111, місцезнаходження: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д) заборгованість за кредитним договором б/н від 10.02.2012 року в сумі 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири)грн. 68 коп., що складається з наступного: 619,05грн. - заборгованість за кредитом; 966,36грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00грн. - штраф (фіксована частина); 79,27грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому порядку: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рах. № 3111, місцезнаходження: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) - 161 грн. 79 коп. у відшкодування сплаченого судового збору.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Олександрійський міськрайонний суд у порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: