ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/825/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: В порядку ЦПК України
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Бурлака І.В., Кіся П.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу виконуючого обов'язки директора Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року, у складі головуючого судді Чередник В.Є., по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

встановив :

10 липня 2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати в розмірі 34333 грн. 10 коп.

Позовна заява мотивована тим, що 18.04.1994 року позивача було прийнято на роботу до відділу научно-технічної інформації інституту «Південдіпрошахт» техніком, 10.08.1998 року переведена на посаду інженера 2 категорії цього ж відділу, 01.03.2004 року переведена на посаду інженера 1 категорії де позивач працює і по теперішній час.

Починаючи з грудня 2016 року по лютий 2018 року відповідач не сплачував ОСОБА_4 у повному обсязі нараховану заробітну плату, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 34333 грн.10 коп. У видачі первинних документів з бухгалтерії було відмовлено в.о. директора Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» ОСОБА_3

У судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с.34).

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду, яке, згідно зворотного повідомлення, представник відповідача отримав 13.08.2018 р. (а.с.31)

07.08.2018 р. представник відповідача ДП «Проектування будівництв підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» в.о. директора ОСОБА_3 подав до суду відзив, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано підтверджуючі документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, не надано письмових доказів щодо нарахування заробітної плати ОСОБА_4 Також, у відзиві зазначено, що надати відомості про розмір заборгованості перед ОСОБА_4 по заробітній платі станом на теперішній час та розмір її середньомісячного заробітку на цей час не представляється можливим, оскільки на підприємстві відсутні спеціалісти, які б могли сформувати такі відомості, та зазначено щодо шахрайських дій з боку колишнього керівника та головного бухгалтера, в тому числі і з приводу включення останньою неправдивих відомостей, щодо нарахування заробітної плати та інших платежів робітникам підприємства. Крім того, представник просить суд врахувати той факт, що ДП «Проектування будівництв підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» засновано на державній формі власності, та не має державного фінансування або фінансування за рахунок бюджетів місцевого рівня, про що надано відповідну довідку. Основним та головним джерелом фінансування та накопичення обігових коштів для провадження господарської діяльності підприємства та здійснення обов'язкових платежів, в тому числі й виплати заробітної плати, як вказує представник відповідача, є обсяг робіт, які підприємство отримує власними силами від інших суб'єктів господарювання в межах виконаних робіт за основними видами діяльності.

24.07.2018 р. до канцелярії суду надійшла відповідь ОСОБА_4 на відзив відповідача. Позивач зазначає, що безпосереднім доказом розмірів нарахованої заробітної плати ОСОБА_4 є представлені і додані до позовної заяви розрахункові листки, що видавались щомісяця кожному співробітнику ДП "Південдіпрошахт". Розрахункові листки входили складовою частиною до звітної фінансової документації бухгалтерії інституту. Також слід зауважити, що розрахункові листки розроблялись на підставі розрахункових відомостей з нарахування заробітної плати, що відповідали вимогам чинного законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. Крім того, при цьому враховувались первинні документи (накази) про фактично відпрацьований час на підприємстві відповідно до законодавства України про працю. Також, на підприємстві в даний час в.о. бухгалтера, нараховується заробітна плата, але при цьому не видаються співробітникам ДП "Південдіпрошахт" розрахункові листки уже на протязі 4-х місяців 2018 року. При виплаті заробітної плати в неповному обсязі мали місце порушення, а саме: платіжні відомості складались неналежним чином і нерегулярно. Перевірка дій колишніх посадових осіб підприємства не може бути причиною для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Щодо нарахованої заробітної плати, то вона підтверджена вище згаданими розрахунковими листками (в яких вказані суми нарахованої зарплати за кількість днів та годин по кожному місяцю,яка надана на руки бухгалтерією Південдіпрошахт на основі табельного розрахунків, підписаних керівництвом Південдіпрошахта), а також індивідуальними відомостями про застраховану особу, виданими Пенсійним фондом України.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 - задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» на користь ОСОБА_4 заробітну плату в сумі 34333 гривні 10 копійок. Стягнуто з ДП «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ДП «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

Вказано, що позивачем не було надано належних документів на підтвердження наявності та розміру заборгованості підприємства з належних працівникові виплат.

Зазначено, що не може вважатись таким доказом розрахункові листи. Зазначено, що відповідач є державним підприємством, заснованим на державній власності, однак не має фінансування з державного або місцевого бюджетів.

ОСОБА_4 було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити без задоволення апеляційну скаргу в.о. директора Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» ОСОБА_3, рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування вказала, що надані нею розрахункові листи розроблялись на підставі розрахункових відомостей з нарахування заробітної плати, оригінали яких знаходяться у відповідача.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову, без повідомлення учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату. А саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

18.04.1994 р. ОСОБА_4 була прийнята на роботу у відділ научно-технічної інформації інституту «Південдіпрошахт» на підставі наказу №59к від 14.04.1994 р., що підтверджується записом у трудовій книжці ОСОБА_4 (а.с.13 на звор.).

01.03.2004 р. ОСОБА_4 була переведена на посаду інженера 1 категорії відділу научно-технічної інформації на підставі наказу №29к від 01.03.2004 р. (а.с.13)

01.02.2007 р. ОСОБА_4 була переведена у відділ автоматизації проектування на посаду інженера 1 категорії на підставі наказу №9к від 01.02.2007 р. (а.с.13).

16.01.2012 р. ОСОБА_4 прийнята на роботу у відділ автоматизації проектування на посаду інженера 1 категорії на підставі наказу №5к від 16.01.2012 р. (а.с.13).

Станом на лютий 2018 р. борг за підприємством на кінець місяця із заробітної плати складає 34333, 10 грн.що підтверджується розрахунковим листком за лютий 2018 р. (а.с.7).

Суми нарахувань заробітної плати ОСОБА_4, зазначених в наданих нею розрахункових листах, підтверджуються індивідуальними відомостями про застраховану особу з Пенсійного фонду України у формі ОК-7 облікової картки відносно ОСОБА_4 (а.с.15).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції відповідно до встановлених обставин справи дійшов висновку про те, що відповідачем вказаних вимог закону про вчасну сплату заробітної плати дотримано не було, заборгованість із виплати заробітної плати з грудня 2016 року по лютий 2018 року у розмірі 34333 грн. 10 коп.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1, 3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Наведений позивачем розрахунок, обґрунтований розрахунковими листками, в яких дані про заробітну плату позивача також підтверджуються індивідуальними відомостями про застраховану особу з Пенсійного фонду України у формі ОК-7 облікової картки відносно ОСОБА_4 Всупереч процесуальному обов'язку відповідачем вказані докази не були спростовані, а доводи скарги про те, що вказані письмові документи є недостовірними та неналежними доказами є необгрунтованими. Посилання представника відповідача, що відносно головного бухгалтера існує кримінальне провадження не може бути підставою для спростування вказаного розрахунку. Також, наданий розрахунковий лист підтверджує арифметичний розрахунок позивача та доводить обґрунтованість позиції позивача про існуючу заборгованість із заробітної плати.

Виходячи з наведеного суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 34333,10 грн.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи,.

Доводи апеляційної скарги не доведені і тому висновків суду не спростовують.

Відповідач не заперечує факту наявності заборгованості із заробітної плати ОСОБА_4 Проте зазначає, що Державне підприємство «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» засновано на державній власності, наразі не має державного фінансування; основним джерелом фінансування є обсяги робіт, які підприємство отримує власними силами від інших суб'єктів господарювання в межах виконання робіт з основними видами діяльності.

Посилання представника відповідача на відсутність виділених з Державного або місцевого бюджетів коштів, як на причину невиконання покладеного на нього обов'язку щодо виплати заробітної плати, є безпідставним, оскільки державні підприємства не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обов'язків, оскільки відсутність бюджетних асигнувань не свідчить про відсутність вини відповідача у невиплаті позивачу заробітної плати.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Окрім цього, ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області від 13 вересня 2018 року було відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом судового рішення.

Тому, відповідно до ст.ст. 136,141 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне стягнути з Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» у розмірі 1057 грн. 20 коп. судових витрат на справлення судового збору в дохід держави

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 390, 391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу в.о. директора Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» ОСОБА_3- залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року - залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт», код 00167606 відстрочений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1057 грн. 20 коп. в дохід держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 26 листопада 2018 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

П.В.Кісь.