Справа № 565/1613/18
Провадження № 2/565/479/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами і зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 12 жовтня 2012 року, актовий запис №230. В обгрунтування заявлених вимог позивачка вказала, що протягом останніх років спільне життя у неї з відповідачем почало не складатися, їх взаємовідносини погіршились та переросли в нестерпні. Між ними зникли почуття поваги та любові один до одного, відсутнє будь-яке взаєморозуміння через протилежні погляди на життя, шлюб, сім'ю, права та обов'язки подружжя. Згідно з доводами ОСОБА_1, викладеними у позовній заяві, через рідного роду непорозуміння між нею та відповідачем в них виникли байдужість один до одного та труднощі в спілкуванні, що в підсумку і призвело до фактичного припинення шлюбних та сімейних стосунків між ними. Основною причиною непорозумінь і сімейних конфліктів між ними, що переросли в систематичність стало те, що відповідач кілька років поспіль ніде не працює, не має бажання працевлаштовуватися та приймати участь в матеріальному забезпеченні сім'ї. Позивачка зазначила, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду в частині сплати аліментів на утримання їхньої спільної дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і лише інколи після її особистого нарікання надає одноразові, незначні допомоги. Згідно з твердженнями ОСОБА_1 її намагання зберегти шлюб та знайти взаєморозуміння з відповідачем в питаннях матеріальної участі його в забезпеченні сім'ї, утриманні малолітнього сина виявились безрезультатними, в сімейних стосунках в кращу сторону нічого не змінилося. Вона не хоче продовжувати шлюбні відносини із ОСОБА_2 та не бажає і не згідна на примирення, так як відповідач не вважає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя. За таких обставин, позивачка вважає неможливим спільне життя із відповідачем та збереження цього шлюбу, який існує лише формально.

У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_2 не подав відзиву на позовну заяву ОСОБА_1

У підготовче судове засідання сторони не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені судом про час, дату і місце його проведення.

26 вересня 2018 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подали в суд письмові заяви про розгляд справи без їх участі на підставі наявних у справі доказів.

Зі змісту вказаної письмової заяви позивачки від 26 вересня 2018 року слідує, що ОСОБА_1 повністю підтримує вказані позовні вимоги про розірвання шлюбу, укладеного нею із ОСОБА_2 При цьому позивачка вказала, що примирення та збереження сім'ї між ними є неможливим, оскільки основною причиною розлучення є постійні сварки в присутності дітей, невиконання відповідачем обов'язків щодо матеріального забезпечення сім'ї та тривале з жовтня 2017 року непідтримання ними сімейно-шлюбних відносин.

Відповідач повністю визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, про що зазначив у письмовій заяві від 26 вересня 2018 року. При цьому ОСОБА_2 підтвердив, що з жовтня 2017 року він із позивачкою не підтримують сімейно-шлюбних відносин і їх примирення є неможливим через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, постійні скандали та подання позивачкою позову про стягнення з нього аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, на підставі ч.2 ст.191, ч.ч.3, 4 ст.200 і ч.4 ст.206 ЦПК України з врахуванням визнання позову відповідачем суд вирішив ухвалити рішення в даній справі за результатами підготовчого провадження за наявними матеріалами.

Судом встановлено, що в даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому підлягає прийняттю.

Враховуючи зазначені письмові заяви сторін від 26 вересня 2018 року, суд дослідив і оцінив у сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Зазначений висновок суду ґрунтується на наступних підставах.

12 жовтня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали між собою шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, про що 12 жовтня 2012 року в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №230. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 12 жовтня 2012 року.

Із свідоцтва про народження НОМЕР_3, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненської області 25 грудня 2012 року (відповідний актовий запис №614 від 25 грудня 2012 року), слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_3, який на момент розгляд справи є малолітньою дитиною.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 і письмових заяв сторін від 26 вересня 2018 року судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння через протилежність поглядів на життя, шлюб, сім'ю, права та обов'язки подружжя. Їх взаємовідносини погіршилися, в присутності дітей між подружжям виникають постійні сварки, причиною яких є невиконання відповідачем обов'язків щодо матеріального забезпечення сім'ї. Почуття поваги та любові один до одного - зникли, з жовтня 2017 року сімейно-шлюбні відносини між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 фактично припинені. Сторони не бажають примирення. За таких обставин, подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, оскільки докази справи свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін.

Враховуючи наведене, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112 СК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 191, 200, 206, 259, 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий) про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 12 жовтня 2012 року, актовий запис за №230 від 12 жовтня 2012 року, - розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя О.І.Горегляд