КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/520/433/18
УХВАЛА

21.11.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Шевчук В.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі заяву представника позивач про забезпечення позову у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт ОСОБА_4», ОСОБА_5

про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

20.11.2018року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт ОСОБА_4», ОСОБА_5, в якій, з посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів», Закон України «Про іпотеку», просить суд скасувати право власності на квартиру АДРЕСА_1, зареєстроване за ОСОБА_5, номер запису про право власності: 101.

Одночасно з позовною заявою представником позивача було надано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просить суд накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2, номер запису про право власності: 101; заборони вчиняти дії щодо виселення зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_2, номер запису про право власності: 101;

В обґрунтування вимог заяви представник позивача посилається на те, що між ОСОБА_2, ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», ТОВ «Стандарт ОСОБА_4», ОСОБА_5 виник спір щодо перереєстрації права власності на іпотечну квартиру АДРЕСА_2,

Представник позивача вказує, що в разі не забезпечення позову у зазначений спосіб, з боку ОСОБА_5 можливо вчинення дій, які в подальшому можуть становити загрозу невиконання чи утруднення виконання судового рішення в разі задоволення позову ОСОБА_2 до ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», ТОВ «Стандарт ОСОБА_4», ОСОБА_5, оскільки існує загроза відчуження спірного майна ОСОБА_5 на користь інших осіб та застосування фізичної сили з боку ОСОБА_5 з метою виселення позивача та її неповнолітньої дитини зі спірної квартири тощо.

На думку представника позивача, обраний спосіб забезпечення позову цілком відповідає предмету та суті позову, оскільки виключно в такій спосіб можливо буде забезпечити виконання судового рішення в разі ухвалення його на користь позивача.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2018рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

27.09.2007 року між ВАТ «ОСОБА_6 банк Аваль», назву якого в подальшому було змінено на ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/79729/74/83318 про надання кредиту в сумі 585 655,00 грн. на строк з 27.09.2007року по 27.09.2027року зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами.

28.09.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 було зареєстровано іпотечний договір укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль», предметом іпотеки згідно іпотечного договору є квартира АДРЕСА_2.

У подальшому, 24.03.2016року між ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» та ТОВ «Стандарт ОСОБА_4» було укладено договір про відступлення права вимоги, предметом якого був кредитний договір укладений з ОСОБА_2

24.03.2016року між ТОВ «Стандарт ОСОБА_4» та ОСОБА_5 було укладено укладено договір про відступлення права вимоги, предметом якого був кредитний договір укладений з ОСОБА_2

31.10.2016року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 було здійснено реєстрацію права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_5

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що дійсно 31.10.2016 року відбулася заміна власника іпотечного майна, яке є предметом спору - номер запису про право власності: 17262647.

На думку позивача, процедура звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2, за ОСОБА_5 відбулося із істотним порушенням Закону України «Про іпотеку», а також договору кредиту та іпотеки, а відтак, право власності набуто з істотними порушеннями, та як наслідок підлягає скасуванню, у звязку з чим, ОСОБА_2 звернулася до суду із відповідною позовною заявою.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 та п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням вказаного вище розяснення Пленуму Верховного суду України, суд вважає, що тимчасове обмеження права розпоряджатися квартирою під №50 у будинку №96 по вул. Академіка Корольова в м. Одесі, без обмеження права володіння та користування нею, не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересів відповідачів.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та забороною вчиняти певні дії, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги предмет розгляду даної справи, суд вважає вимоги представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру АДРЕСА_2, номер запису про право власності: 101, та шляхом заборони виселення зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_2, номер запису про право власності: 101, співмірними із заявленими позовними вимогами, вбачає імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку не задоволення судом в цій частині заяви представника позивача.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити представнику позивача у задоволенні його заяви в частині заборони вчиняти дії щодо виселення зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_2, оскільки заборона вчиняти дії передбачає, також, наприклад, заборону звернення до суду з позовом про виселення, що, на думку суду, істотним чином буде порушувати права відповідача - ОСОБА_5, гарантовані Конституцією України та Законами України, яка, станом на момент постановлення даної ухвали, є власником спірного нерухомого майна, а тому, суд вважає за можливе задовольнити заяву позивача лише в частині накладення арешту та заборони саме виселення зі спірної квартири.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру під №50 у будинку №96 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, номер запису про право власності: 101, до розгляду справи по суті.

Заборонити Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_3 Аваль», Товариству з обмеженою відповідальністю «Стандарт ОСОБА_4», ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам виселяти осіб, зареєстрованих в ІНФОРМАЦІЯ_1, номер запису про право власності: 101, до розгляду справи по суті.

В решті вимог заяви відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати сторонам для відома, Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради для виконання.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності в момент її підписання суддею, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Строк пред'явлення ухвали про забезпечення позову до виконання три роки.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п'ятнадцятиднів з дня її складення, однак оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу складено 21.11.2018року.

Суддя Петренко В. С.