Справа № 346/5329/17
Провадження № 22-ц/4808/252/18
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О., секретаря Мельник О.В.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Гвіздецької селищної ради Коломийського району про визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене головуючим суддею Беркещук Б.Б. 14 вересня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року представник ОСОБА_4 звернувся до Гвіздецької селищної ради з позовом про визнання права власності. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 15.05.1996 з метою реалізації свого права на приватизацію приміщення сфери послуг перукарні «Лідія», в якому позивач працювала, вона звернулася з заявою до представництва Коломийського РВ Фонду Державного майна України у м. Коломия. Співвласниками вказаної перукарні стали: позивач з часткою 33,3%, ОСОБА_5 - 33,4% та колишній чоловік позивача ОСОБА_6 - 33,4%.

26.06.1996 позивач ОСОБА_4 як голова товариства покупців державного підприємства сфери послуг «Лідія» та представник регіонального відділення Фонду державного майна України в м. Коломия уклали договір купівлі-продажу державного майна - приміщення в АДРЕСА_1 вартістю 150 533 000 карбованців, котре в загальному становило 9/100 частин будинку.

Позивач вказала, що одноосібно провела ремонт придбаного приміщення, оскільки інші співвласники відмовилися фінансувати ремонтні роботи та за усною домовленістю відмовилися від подальшого претендування на майнову частку вказаної перукарні. Зазначене підтверджується відповідними довіреностями від 30.08.1996 року. Позивач зареєструвалася як фізична особа-підприємець та надавала перукарські послуги населенню. Зазначає, що невдовзі позивач припинила підприємницьку діяльність, що підтверджується розпорядженням Коломийської РДА №170 від 13.05.1997 року про скасування реєстрації приватного підприємства «Лідія» та виїхала за межі України. За останні 16 років її відсутності приміщенні постійно закрите, а будинок, в якому знаходиться приміщення перукарні зазнав значних змін (приміщення дерев'яне), близьких до аварійного стану.

В серпні 2017 року позивач звернулась до Управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради Івано-Франківської області з проханням здійснення державної реєстрації приватної власності на спірне приміщення, але в реєстрації за нею права власності відмовлено. Посилаючись на те, що позивач як фізична особа набула права власності на майно на підставі приватизації державного майна в порядку, встановленому законом, просила позов задовольнити.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 14 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно - приміщення перукарні «Лідія» площею 21,6 м2, розташованого по вулиці АДРЕСА_2 Коломийського району Івано-Франківської області, відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Апелянт вказав, що суд не заперечуючи набуття права власності шляхом приватизації державного майна, вважав, що позивачем не надано доказів наявності у неї такого права, не вказано правових норм, які визначають набуття права власності в судовому порядку. Представник позивача зазначив, що забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Крім того, вказав, що позивачем подано державному реєстратору документи, які підтверджують факт відмови від своєї частки в приватній власності пайовиками ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь позивача, але у реєстрації права власності було безпідставно відмовлено. На звернення ОСОБА_4 про відчуження спірного нежитлового приміщення приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу відмовила в нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу часток, оскільки законом на даний час не передбачено такої форми юридичної особи як «Товариство покупців».

Враховуючи вказане, представник позивача просить скасувати оскаржене рішення і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та визнати за ОСОБА_4 право власності на приміщення площею 21,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_3, смт. Гвіздець Коломийського району.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу з наведених мотивів підтримав, просив її задовольнити.

Представник Гвіздецької селищної ради в судове засідання не з'явився, однак до суду подав клопотання про розгляд справи без його участі. Підстав для відмови у задоволенні клопотання немає, тому справу слід розглянути у відсутності представника відповідача.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення з таких підстав.

За змістом Порядку створення та реєстрації товариства покупців у процесі приватизації, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 25 травня 1993 року № 235 (далі - Порядок), товариство покупців є добровільним об'єднанням громадян, які уклали угоду про спільну діяльність, з метою придбання об'єктів приватизації у спільну власність. Товариство покупців з дня його реєстрації набуває повноважень, зокрема, подання заяви на приватизацію, укладення договору купівлі-продажу, прийняття майна у власність, підготовки установчих документів і вирішення інших організаційних питань щодо створення на основі придбаного майна господарського товариства або іншого виду підприємства, виступати в суді позивачем або відповідачем; товариство покупців виступає як юридична особа в межах наданих повноважень (пункти 2.11 та 2.12 Порядку). Права та обов'язки членів товариства покупців також чітко визначено розділом 3 Порядку, а здійснення управління товариством, виконавчі органи товариства покупців, їх повноваження - розділами 4 та 5 Порядку.

Судом встановлено, що власником нежитлового приміщення площею 21,6 кв.м. в смт. АДРЕСА_4 є товариство покупців сфери послуг «Лідія» відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів Обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (а.с.27).

Згідно протоколу загальних зборів членів трудового колективу державного підприємства сфери послуг «Лідія» від 06 травня 1996 року зафіксовано необхідність подачі заяви на приватизацію ДП сфери послуг «Лідія», створити товариство покупців, затвердити угоду про спільну діяльність та обрати головою товариства покупців позивача ОСОБА_8 (а.с.1 0).

Пунктом 3.1. Порядку передбачено право членів товариства покупців на частину придбаного в процесі приватизації майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 432 ЦК УРСР грошові та інші майнові внески учасників договору, а також майно, створене або придбане в результаті їх спільної діяльності, є їх спільною власністю.

Відповідно до підписного листа учасників товариства покупців співвласниками приміщення перукарні «Лідія» визначено позивача ОСОБА_13 з часткою 33,3%, ОСОБА_5 власник 33,3%, та на той час чоловік позивачки - ОСОБА_6 власник 33,4% (а.с.13).

26.06.1996 року позивач, як голова товариства покупців державного підприємства сфери послуг «Лідія», та представник регіонального відділення Фонду державного майна України в м. Коломия в особі начальника представництва Самуляка М.С. уклали договір купівлі-продажу державного майна - майна і приміщення перукарні «Лідія» загальною площею 23,3 кв.м., що становило 9/100 частин будинку за адресою АДРЕСА_1 Коломийського району, вартістю 150 533 000 карбованців (а.с.14-16).

Актом передачі приміщення № 198 від 20 грудня 1996 року покупець прийняв продане 28.06.1996 шляхом викупу вказаного вище приміщення, що підтверджується реєстраційним посвідченням на будинок, який належить державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям (запис в реєстровій книзі № 21 за реєстрованим № 517 )(а.с.18).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з необгрунтованості вимог позивача та відсутності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Статтею 345 ЦК України визначено набуття права власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Відповідно до частини 1 вказаної статті фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов'язки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 на підставі угоди про спільну діяльність від 06 травня 1996 року приймали участь у викупі державного майна - згаданого вище нежитлового приміщення. Придбання відбулося за кошти та майнові сертифікати учасників Товариства покупців. Це випливає із змісту підписного листа учасників товариства покупців (а.с.13). Право власності на згадане вище нежитлове приміщення було зареєстровано на праві колективної власності на підставі договору купівлі-продажу від 26 червня 1996 року за товариством покупців, як об'єднанням громадян (реєстраційне посвідчення - а.с.18).

Згідно п.7 «Порядку створення та реєстрації товариства покупців у процесі приватизації» товариство покупців припиняє свою діяльність після досягнення поставленої мети. Мета діяльності згаданого товариства покупців була досягнута - викуплено спірне нежитлове приміщення. Таким чином, після реєстрації права власності на зазначене приміщення у 1996 році такий суб'єкт правовідносин як Товариство покупців припинило свою діяльність.

Однак, залучення членами товариства покупців для розрахунків за придбаний об'єкт приватизації власних коштів свідчить про безпосереднє отримання кожним із членів Товариства покупців у власність частки приватизованого майна державного підприємства.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 згідно ст.432 ЦК УРСР є співвласниками згаданого нежитлового приміщення. Реєстрація їх права власності повинна відбутись у встановленому законом порядку. У випадку виникнення з цього приводу спору, такий спір може бути вирішений судом. Тільки після реєстрації права власності кожен із співвласників може відчужити свою частку за плату чи безоплатно, уклавши відповідні нотаріально посвідчені угоди.

Оскільки перехід права власності на частки нежитлового приміщення у встановленому законом порядку не відбувся, то посвідчені секретарем виконкому Гвіздецької селищної ради довіреності від 30.08.1996 року співзасновників товариства ОСОБА_5 та ОСОБА_6, якими вони довірили директору малого підприємства «Лідія» позивачу ОСОБА_8 свої майнові внески, сертифікат за приміщення перукарні і вказали, що до пайової, майнової частини, претензій мати не будуть, не можуть бути прийняті до уваги судом.

В матеріалах справи відсутні будь-які підстави вважати, що у ОСОБА_4 виникло право власності на спірне нежитлове приміщення, і що права чи законні інтереси позивача були порушені селищною радою.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку зібраним доказам по справі та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не має.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 14 вересня 2018 року в даній справі - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст постанови виготовлено 23 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин