Постанова

Іменем України

12 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 2-0-52/08

провадження № 61-19280св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

заявник - прокурор Ульяновського району в інтересах держави в особі Данилово-Балківської сільської ради Ульяновського району,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Данилово-Балківської сільської ради Ульяновського району, подану адвокатом Краснощоковим Євгенієм Віталійовичем, на постанову апеляційного суду Кіровоградської області у складі колегії суддів: Гайсюка О. В., Голованя А. М., Єгорової С. М. від 06 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2008 року прокурор Ульяновського району Кіровоградської області в інтересах держави в особі Данилово-Балківської сільської ради звернувся до суду із заявою про визнання відумерлою спадщини після смерті ОСОБА_5, визнання права власності на спадщину.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, якій відповідно до державного акта НОМЕР_1 на праві власності належала земельна ділянка розміром 4,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на території Данилово-Балківської сільської ради. Посилаючись на відсутність спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5, прокурор Ульяновського району Кіровоградської області просив задовольнити заяву.

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 17 червня 2008 року визнано спадщину, а саме - земельну ділянку вартістю 42 258 грн 26 коп. площею 4,05 га, розташовану на території Данилово-Балківської сільської ради Ульяновського району, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_5 відумерлою та визнано право власності Данилово-Балківської територіальної громади Ульяновського району Кіровоградської області на зазначену спадщину.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що спадкоємці ОСОБА_5 на час розгляду справи не відомі, а за оформленням спадщини протягом десяти років з часу її відкриття ніхто не звертався.

Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено, рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 17 червня 2008 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без дослідження спадкової справи та без залучення до участі у розгляді справи спадкоємця, який прийняв спадщину.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2018 року до Верховного Суду, Данилово-Балківська сільська рада Ульяновського району просить скасувати постанову апеляційного суду і передати справу до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що переглядаючи рішення місцевого суду, апеляційним судом було порушено принцип остаточності судових рішень; на момент відкриття спадщини право на земельну ділянку спадкодавцю не належало, а тому вона не входила до складу спадщини.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд установив, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до дублікату заповіту від 07 серпня 1989 року ОСОБА_5 житловий будинок і все майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося заповіла ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відповідно до вимог статті 549 ЦК УРСР ОСОБА_7 04 лютого 1998 року подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 за заповітом посвідченим виконкомом Даниловобалківської сільської ради 07 серпня 1989 року. ОСОБА_10 від належної йому частини спадщини відмовився на користь ОСОБА_9

У матеріалах спадкової справи міститься довідка Данилово-Балківської сільської ради про прийняття спадщини ОСОБА_9

18 березня 1998 року ОСОБА_9 видані свідоцтва на право на спадщину за заповітом (два будинки).

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини першої статті 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави в силу закону.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, установивши, що прокурор звернувся до суду із заявою про визнання відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_5, яка помер до набрання чинності ЦК України 2004 року, а ЦК УРСР 1963 року не було передбачено визнання спадщини відумерлою, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви. Разом із тим, норми ЦК УРСР містили положення про те, що спадкове майно переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину, у виниклих правовідносинах спадкодавець залишила заповіт на, яким все належне їй майно заповідала ім'я ОСОБА_7 та ОСОБА_8, тобто наявні спадкоємці, що підтверджує правильність висновку суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні заяви.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновку апеляційного суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Данилово-Балківської сільської ради Ульяновського району, подану адвокатом Краснощоковим ЄвгеніємВіталійовичем, залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:В. М. Коротун
В. П. Курило