233 № 233/4391/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2018 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі :
головуючої судді Бєлостоцької О.В.,
секретаря Теліціної О.О.,
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому зазначив, що йому на праві власності належить квартира, розташована за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Незалежності, 284/6, в якій зареєстрований попередній власник квартири відповідач ОСОБА_2 Реєстрація ОСОБА_2 в належній позивачу квартирі має наслідком порушення його прав як власника, у звязку з чим ОСОБА_1 просить визнати відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі та зазначив, що відповідно до укладеного договору купівлі-продажу квартири від 03 серпня 2018 року відповідач ОСОБА_2 зобовязався знятись з реєстраційного обліку за адресою : м.Костянтинівка, вул.Незалежності, 284/6 до 10 серпня 2018 року, але до теперішнього часу цього зобовязання не виконав, чим порушує його права як власника.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що йому відомо про те, що відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2, належній позивачу ОСОБА_1, не мешкає з моменту її придбання останнім.
Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Незалежності, 284/6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03 серпня 2018 року (а.с.6-8).
Пунктом 7 договору купівлі-продажу від 03 серпня 2018 року передбачено обовязок ОСОБА_2 особисто знятись з реєстрації з квартирі АДРЕСА_3 до 10 серпня 2018 року.
Проте, як вбачається з довідки КП «Служба єдиного замовника» від 20 серпня 2018 року № 3753 (а.с.9) та акту перевірки паспортного режиму від 22 серпня 2018 року (а.с.10), ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, але не проживає за зазначеною адресою.
Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом із ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що відповідає правовій позиції, висловленій 16 листопада 2016 року Верховним ОСОБА_1 України у постанові № 6-709цс16.
Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_2, який є колишнім власником квартири, право власності якого припинилось у звязку із відчуженням, не виконав зобовязання та не знявся з реєстраційного обліку, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та визнання ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_4.
В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору по справі слід віднести на відповідача по справі.
На підставі ст.150 ЖК України, ст.ст. 317,319,391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265, 280-282 ЦПК України , -
Позов ОСОБА_1 (місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_2; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов*язані із сплатою судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення по справі виготовлений 26 листопада 2018 року.

Суддя