Справа № 530/696/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

22.11.2018 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Демянченка С.М. розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Зіньків Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ земельної ділянки в натурі як обєкта права спільної часткової власності,-

в с т а н о в и в:

Позовна заява мотивована тим, що 23.03.2015 року померла мати позивача ОСОБА_3. 10.06.2016 року державним нотаріусом Зіньківської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 9/10 частин земельної ділянки загальною площею 2.4695 га, розташованої на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акту серії ПЛ № 228349. Відповідачу ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/10 частину земельної ділянки загальною площею 0.2470 га. Позивач звертався до відповідача з проханням укласти договір про поділ в натурі земельної ділянки, однак таке прохання залишено без задоволення. Позивач звернувся до судового експерта з заявою щодо розподілу земельної ділянки площею 2.4696 га відповідно до часток співвласників земельної ділянки на що отримав висновок від 03.05.2018 року № 31 в якому пропонується два можливі варіанти розподілу земельної ділянки. У звязку з вищевикладеним позивач звернувся з позовом до суду в якому просив виділити ОСОБА_1 9/10 частин земельної ділянки згідно додатку № 2 до висновку №31 від 03.05.2018 року, що розташована на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,2225 га, кадастровий номер :00:035:0028 на якій розміщена відокремлена частина земельної ділянки площею 0,2470 га, що виділяється ОСОБА_2

Ухвалою суду від 11.06.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання ( а.с.31).

Ухвалою суду від 18.10.2018 року призначено по справі судовий розгляд ( а.с.47).

В судове засідання учасники справи не зявились, від них надійшли заяви в яких представник позивача ОСОБА_1В,. за довіреністю ОСОБА_4 позов підтримав в повному обсязі, судові витрати просив покласти на позивача, відповідач ОСОБА_2 позов визнала, просила розглянути справу в її відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, прийнявши до уваги заяви учасників справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ земельної ділянки в натурі як обєкта права спільної часткової власності, підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився 22.02.1968 року в с. Комсомольське Зіньківського району Полтавської області ( а.с.5-6). 10 червня 2016 року ОСОБА_1 державним нотаріусом Зіньківської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 посвідчено свідоцтво про право на спадщину за заповітом та зареєстровано в реєстрі за № 568, відповідно до якого він є спадкоємцем після померлої 23.03.2015 року ОСОБА_3. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з 9/10 частин земельної ділянки загальною площею 2,4695 га. розташована на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акту серії ПЛ № 228349 (а.с.8). Відповідно до витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі ОСОБА_1 є спадкоємцем 9/10 частин земельної ділянки загальною площею 2,4695 га. розташованої на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області ( а.с.10).

Згідно абзацу другого ч. 1 ст. 1285 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців особою, яка управляє спадщиною, до складу якої входить земельна ділянка, є сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 88 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно з п. п. е. п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплатити рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідаю розміру його частки.

Відповідно до висновку експертно земельно-технічного дослідження №31 від 03.05.2018 року щодо поділу земельної ділянки загальною площею 2,4695 га, розташованої на території Тарасівської сільської ради, із визначенням варіантів поділу учасникам спільної часткової власності, виготовленої судовим експертом ОСОБА_6 пропонується виділити ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2.2225 га, що складає 9/10 частин, ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0.2470 га, що складає 1/10 частину земельної ділянки ( а.с.13-23).

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ земельної ділянки в натурі як обєкта права спільної часткової власності, підлягають до задоволення, тому позивачу слід виділити в натурі в рахунок належної йому 9/10 частини зі складу земельної ділянки загальною площею 2,4695 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, цілу окрему ділянку площею 2,2225 га, відповідно до схеми поділу земельної частки (паю), складеної судовим експертом ОСОБА_6

Керуючись п. е. п. 18 Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» ст. 88 Земельного Кодексу України, ст.ст. 317-318, 328, 335, 364, 392 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 131,141,200, 206, 211, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ земельної ділянки в натурі як обєкта права спільної часткової власності - задовольнити.

Виділити в натурі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 земельну ділянку площею 2,2225 га, що становить 9/10 частин земельної ділянки площею 2,4695 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, кадастровий номер :00035:0028, на якій розміщена відокремлена частина земельної ділянки площею 0,2470 га, що виділяється ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Суддя -