21.11.2018 Єдиний унікальний номер 205/7478/18
Єдиний унікальний номер судової справи:205/7478/2018
Номер провадження: 2-з/205/129/2018
УХВАЛА

про забезпечення позову

21 листопада 2018 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Мовчан Д.В. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним та таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним та таким, що не підлягає виконанню.

Фактично матеріали вказаної заяви були передані судді із канцелярії суду 20 листопада 2018 року.

Дослідивши матеріали позовної заяви у межах вирішення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали поданої представником позивача заяви про забезпечення позову, а також матеріали позовної заяви, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, приходить до висновку, що в даному випадку між сторонами дійсно виник цивільно-правовий спір, заявлений представником позивача вид заходів забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, передбачений нормами чинного процесуального законодавства та є доцільним в рамках даної справи. Необхідність застосування даного такого виду забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що не зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, який визнається в судовому порядку, таким, що не підлягає виконанню, може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання можливого рішення суду.

Оскільки, позивач та його представник оспорює виконавчий напис, яким з позивача стягнуто заборгованість, які він оспорює, та цей виконавчий напис знаходиться на примусовому виконанні, то суд вважає, що застосування судом таких заходів забезпечення позову, як зупинення стягнення за виконавчим документом є співмірними із заявленими вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує також практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що забезпечення позову є заходами охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реалізацію виконання позитивно прийнятого рішення, суд вважає, що в даному випадку забезпечення позову повинно полягати у зупинені стягнення на підставі виконавчого напису Приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 12.08.2016 року, реєстровий номер 6862, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» заборгованість, що виникла по кредитному договору № б/н від 30.03.2007 року у розмірі 50 391 грн. 24 коп. та витрат на вчинення виконавчого напису в розмірі 1 700 грн. 00 коп. (виконавче провадження № 57039564).

Стосовно заходів зустрічного забезпечення, суд зазначає про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків у яких, суд зобов'язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України та є вичерпним.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву позивача представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) про вжиття заходів забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 (49017, АДРЕСА_1) до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_4 (49030, АДРЕСА_2), про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним та таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

2. Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису Приватного нотаріусу Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_4 від 12.08.2016 року, реєстровий номер 6862, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» заборгованість, що виникла по кредитному договору № б/н від 30.03.2007 року у розмірі 50 391 грн. 24 коп. та витрат на вчинення виконавчого напису в розмірі 1 700 грн. 00 коп. (виконавче провадження № 57039564).

3. Копію ухвали після її постановлення надіслати всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Ухвала також може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки.

Суддя: Д.В. Мовчан