КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 756/14948/17

номер провадження: 22-ц/824/3474/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року у складі судді Луценко О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про захист прав споживача та відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до Національного банку України про захист прав споживача та відшкодування шкоди.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що він уклав договір банківського вкладу з публічним акціонерним товариством «Банк Форум» (далі ПАТ «Банк Форум»), а тому відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» має право на захист державою своїх прав як споживача фінансової (банківської) послуги. Зазначав, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2017 року у справі №826/3702/16 встановлено, що Національний банк України у період з 21 червня 2013 року до 13 березня 2014 року допустив протиправну бездіяльність щодо невжиття заходів, направлених на захист вкладників ПАТ «Банк Форум» та невжиття адекватних заходів впливу вчиненому ПАТ «Банк Форум» порушенню полягало у зменшенні розміру регулятивного капіталу або нормативного капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно - правовими актами Національного банку України. Вказував, що внаслідок такої бездіяльності Національного банку України у період з кінця 2013 року по середину 2017 року він поніс збитки у загальному розмірі 17 031,79 доларів США, що еквівалентно 457 499 грн 46 коп., а також йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінив у 50 000 грн.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив стягнути з Національного банку України на свою користь в рахунок відшкодування шкоди 17 031,79 доларів США, що еквівалентно 457 499 грн. 46 коп. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 08 грудня 2018 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва для розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 03 жовтня 2018 року, позивач ОСОБА_1подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і направити справу до Оболонського районного суду міста Києва для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом вимог законодавства про захист прав споживачів та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2017 року у справі №826/3702/16 встановлено, що Національний банк України допустив протиправну бездіяльність щодо невжиття заходів, направлених на захист вкладників ПАТ «Банк Форум», у тому числі позивача, як споживача фінансових послуг, а тому між позивачем та відповідачем існують деліктні правовідносини. На спірні правовідносини між сторонами поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак відповідно до ч.5 ст. 28 ЦПК України даний позов може бути предявлений також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

08 листопада 2018 року представник Національного банку України Чорна Ю.А. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи апеляційної скарги про те, що між позивачем та Національним банком України виникли правовідносини, на які поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», є помилковими, оскільки позивач є споживачем фінансових послуг, а їх виконавцем є ПАТ «Банк Форум», а не Національний банк України, а відтак між сторонами відсутній спір з приводу захисту справ споживачів. Вказує, що посилання позивача на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2017 року у справі №826/3702/16, є необґрунтованими, оскільки даною постановою суду у задоволенні позову відмовлено повністю та прийнято рішення про визнання бездіяльності Національного банку України протиправною. Зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням судом норм матеріального та процесуального права. З урахуванням наведеного, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 ч.1 ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Передаючи справу на розгляд Печерського районного суду міста Києва, суд першої інстанції керувався п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України й виходив із того, що відповідач по справі Національний банк України є юридичною особою, яка знаходиться на території Печерського району міста Києва, на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а тому суд дійшов висновку, що вказана справа підсудна Печерському районному суду міста Києва відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України, якою встановлено, що позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиними державним реєстром юридичних осіб.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Встановлено, що Національний банк України є юридичною особою, місцезнаходження якого згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є адреса: місто Київ, вул. Інститутська, 9, що територіально відноситься до Печерського району міста Києва.

Позивач ОСОБА_1, звертаючись з вказаним позовом до Оболонського районного суду міста Києва, тобто, за зареєстрованим місцем свого проживання, посилався на те, що на правовідносини, які склалися між ним та Національним банком України, у звязку з допущенням останнім протиправної бездіяльності щодо невжиття заходів, направлених на захист вкладників ПАТ «Банк Форум» та невжиття адекватних заходів впливу вчиненому ПАТ «Банк Форум» порушенню, поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів», а тому відповідно до п.5 ст.110 ЦПК України, у редакції чинній на час предявлення позову, позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

Згідно з ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

У випадку, коли предявлення позову не повязано із захистом прав споживачів, встановлена для цих позовів альтернативна підсудність не поширюється.

Відповідно до Преамбули до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п.17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Згідно з п.3 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавцем є субєкт господарювання, який виконує роботу або надає послуги.

Споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (п.22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно з п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів;

Правовий аналіз наведених вище норм закону свідчить про те, що споживачем фінансових послуг за договором депозиту є вкладник, а виконавцем послуг та особою, яка несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, є банк.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.4 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк не відповідає за зобов'язаннями інших банків, а інші банки не відповідають за зобов'язаннями Національного банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов'язання.

Тобто, положення Закону України «Про захист прав споживачів» поширюються на правовідносини, які виникли внаслідок укладення договору банківського вкладу між вкладником та банком.

Позивач ОСОБА_1 особисто для власних побутових потреб не отримував послуг від Національного банку України, він у розумінні п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» не є споживачем у спірних правовідносинах, а тому колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не користується правом вибору підсудності, передбаченого ч.5 ст.28 ЦПК України.

Зважаючи на те, що відповідач у справі є юридичною особою, позов належить пред'являти за його місцезнаходженням, що узгоджується з ч.2 ст.27 ЦПК України, а не за вибором позивача, як помилково вважав ОСОБА_1

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про передачу справи на розгляд Печерського районного суду міста Києва за місцезнаходженням відповідача Національного банку України.

Тому доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог законодавства про захист прав споживачів та порушення норм процесуального права, є необґрунтованими.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2018 року.

Головуючий С.М. Верланов

Судді: М.В. Мережко

С.І. Савченко