ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м.Суми

Справа №583/687/17

Номер провадження 22-ц/788/2132/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2018 року, ухвалене у складі судді Ільченко В.М., в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області, повний текст судового рішення складено 21 вересня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19 червня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 400 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Так як відповідач порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з неї заборгованість, яка станом на 28 лютого 2017 року становить 20 604 грн 38 коп. та складається: із заборгованості по тілу кредиту - 617 грн 67 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 15 075 грн 36 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3454 грн 00 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 957 грн 35 коп. (процентна складова) та судові витрати.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2018 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеності обставин, що мають значення, та невідповідності висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

При цьому вказує на те, що 19 червня 2010 року відповідачем було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» за № НОМЕР_1 зі строком дії до 03/14. В подальшому карта неодноразово перевипускалася на вимогу позичальника. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом відображається і на перевипущеній картці. Відповідач після отримання картки здійснила дії щодо її активації, користування карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Активація нею картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підписанням Заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

З виписки про рух коштів вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та прослідковується, що вона користувалася грошима, отримувала кошти через банкомати. Банком надані суду первісні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором. Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустити доказами по справі. Суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи банку про те, що позичальник користувався грошовими коштами, виконував умови кредитного договору, частково сплачуючи заборгованість за договором, у тому числі, відсотки, пеню та комісії (погашення відображені у розрахунку заборгованості в графі «Сума погашення за наданим кредитом»), а отже визнав свої зобов'язання за угодою та розміри встановлених обов'язкових платежів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, яка заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що за кредитним договором від 19 червня 2010 року мається заборгованість.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, так як він не відповідає обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 19 червня 2010 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку - кредитка «Універсальна» (а. с. 6).

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 19 червня 2010 року, з умовами якої відповідач погодилася, про що свідчить її особистий підпис на вказаній довідці, зазначено тип картки -MasterCard Mass, тип кредитної лінії - відновлювальна, базова відсоткова ставка - 2,5% на місяць (розраховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів на рік), розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, строк внесення платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості= пеня (1)+пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при наявності прострочення на суму 50 грн і більше. Штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 грн: 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а. с. 7).

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач засвідчила, що вона погоджується з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що вона ознайомилась і згодна з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаної відповідачем, базова процентна ставка в місяць по даному типу карти на час укладення кредитного договору складала 2,5 % (а. с. 7). Крім того, з довідки наданої позивачем вбачається, що строк дії останньої платіжної картки, якою користувалася відповідач, становить до 10/16.

В наданому позивачем до позовної заяви розрахунку зазначено, що станом на 28 лютого 2017 року розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком становить 20 604 грн 38 коп. та складається: із заборгованості за кредитом в сумі - 617 грн 67 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 15 075 грн 36 коп., заборгованості за комісією - 3454 грн 00 коп., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 957 грн 35 коп. - штраф (процентна складова) (а. с. 4-5).

З розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідач періодично вносила кошти на погашення заборгованості, останній платіж нею було здійснено 19.06.2014 року на суму 46 грн. Таким чином відповідач, підписуючи анкету-заяву від 19.06.2010 року та Довідку про умови кредитування, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами.

Висновок суду першої інстанції, що банком не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а виписка по рахунку не є таким належним та допустимим доказом, оскільки виникають сумніви щодо достовірності відомостей, які вона містить, є помилковим.

Як вбачається, з чеку, наданого відповідачем, 11.12.2010 року нею було здійснено поповнення картки НОМЕР_1 на суму 400 грн, у виписці по рахунку даний платіж вказано як депозит на суму 400 грн. Дані кошти, як вбачається з розрахунку заборгованості, пішли як на погашення поточної заборгованості по тілу кредиту, так і на погашення заборгованості по процентам. Крім того, після здійснення даного платежу, відповідач продовжувала користуватися даною карткою, вже 13.12.2010 року вона отримала кошти в сумі 200 грн в банкоматі, і в подальшому активно продовжувала користуватися як даною карткою, здійснюючи отримання коштів, оплату за купівлю товарів, поповнення мобільного зв'язку, періодично здійснюючи платежі, спрямовані на погашення кредитної заборгованості, так і перевипущеною карткою за № НОМЕР_2 зі строком дії до 10/16, за якою здійснила останній платіж - поповнення картки 19.06.2014 року на суму 46 грн в терміналі самообслуговування за адресою: м. Полтава, вул. Великотирновська, буд. 7, Автовокзал.

Як вбачається з матеріалів справи в суді першої інстанції відповідач заявляла клопотання про застосування строків позовної давності.

Ст. 256 ЦК України передбачає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень ст. 258 ЦПК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові (ч. 2 та 4 ст. 267 ЦК України).

Як вбачається з умов кредитного договору, повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мала здійснювати щомісячними платежами, а саме в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, впродовж строку кредитування. Крім того, сторонами було погоджено сплату відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом на рівні 2,5 % на місяць. Тобто ними було погоджено порядок і строки виконання зобов'язання.

Оскільки за умовами договору відповідач мала виконувати зобов'язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Після спливу строку кредитування, відповідач мала обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами.

Враховуючи, що останній платіж - поповнення картки відповідач здійснила 19.06.2014 року на суму 46 грн, а строк дії картки № НОМЕР_2 до 10/16, банк звернувся до суду, подавши позов засобами поштового зв'язку 26 березня 2017 року, строк позовної давності АТ КБ «ПриватБанк» не пропущено.

Отже, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по тілу кредиту на суму 617 грн 67 грн.

Колегія суддів погоджується з розміром заборгованості по процентам згідно розрахунку позивача станом на 31 серпня 2014 року на загальну суму 325 грн 45 коп. Водночас не можна погодитись з розрахунком заборгованості за період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2016 року, який здійснено позивачем на підставі підвищеної процентної ставки, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, процентна ставка стосовно використання кредитних коштів змінювалася, зокрема у період з 19 червня 2010 року по 31 серпня 2014 року проценти нараховувались у розмірі 30% річних, у період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 34,8% річних, з 01 квітня 2015 - 43,2 % річних.

У ст. 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з довідки про умови кредитування сторони погодили розмір процентної ставки на момент укладення кредитного договору на рівні 30 % річних (2,5% на місяць). Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджено підвищення процентної ставки до 34,8% та 43,2% річних АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду надано не було.

Крім того, відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору) встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Крім того, в період коли банком проценти нараховувалися за підвищеною процентною ставкою, відповідач не здійснювала погашення заборгованості.

Відтак, з відповідача за період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2016 року підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитом, виходячи з процентної ставки 30 % річних, оскільки вимоги позивача стосовно застосування підвищеної процентної ставки є безпідставними.

Таким чином, з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2016 року, розмір заборгованості за процентами за користування кредитом визначається на рівні 30 % річних: (617,67 грн х 30 % : 360 х 792 дні) = 407,66 грн.

Стосовно нарахування заборгованості після закінчення строку дії картки (після 10/16) колегія суддів вважає зазначити наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Виходячи з наведених норм, нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору (10/16) припинилося, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості по процентам за період з 01 листопада 2016 року по 28 лютого 2017 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс18.

Відтак, загальний розмір процентів, виходячи з умов укладеного кредитного договору та положень ст.1048 ЦК України за період з 19 червня 2010 року по 31 жовтня 2016 року становить 733,11 грн (325,45 грн + 407,66 грн).

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів, колегія суддів виходить з наступного.

Умовами кредитування, які визначені у вказаних вище Тарифах банку, передбачено нарахування, крім пені, штрафу за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15).

АТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення.

У зв'язку з цим суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді штрафу в розмірі 567 грн 54 коп., який складається з фіксованої частини - 500 грн та процентної складової - 67 грн 54 коп. - 5 % від суми заборгованості, а вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені задоволенню не підлягають, виходячи з наведених вище підстав.

Отже, виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.06.2010 року у розмірі 1918 грн 32 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 617 грн 67 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 733 грн 11 коп.; штрафів в сумі 567 грн 54 коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, пропорційно задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 148 грн 96 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 223 грн 45 коп. за подання апеляційної скарги.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносяться до малозначних справ.

Враховуючи, що ціна позову складає 20 604 грн 38 коп., дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2018 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.06.2010 року у розмірі 1918 гривень 32 копійки, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 617 гривень 67 копійок; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 733 гривні 11 копійок; штрафів в сумі 567 гривень 54 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в сумі 148 гривень 96 копійок за розгляд справи в суді першої інстанції та судові витрати в сумі 223 гривні 45 копійок за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: С.Г. Хвостик

О.Ю.Кононенко