Єдиний унікальний номер судової справи 478/317/18
Номер провадження 22-ц/812/240/18
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

19 листопада 2018 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі: представника відповідача - Гончаренка В.О.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма ім. Шевченко» ухвалу, яка постановлена Казанківським районним судом Миколаївської області 19 вересня 2018 року, під головуванням судді Іщенко Х.В., в приміщенні цього ж суду о 14 годині 17 хвилині, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма ім. Шевченко» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі,

УСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма ім. Шевченко» (далі - ПСП «Агрофірма ім. Шевченко») про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 01 червня 2004 року, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки із цільовим призначеннями для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4.23 га, що розташована в межах території Червонознам'янської сільської ради Казанківського району Миколаївської області.

24 грудня 2010 року між позивачем та ПСП «Агрофірма ім. Шевченко» укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано 24 грудня 2010 року у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК за №09, за умовами якого ОСОБА_3 передав у користування ПСП «Агрофірма ім. Шевченко» вищезазначену земельну ділянку на 10 років, зі сплатою щорічної орендної плати в розмірі 3% від оціночної вартості земельного паю.

При цьому відповідно до умов договору, орендна плата повинна була вноситися до кінця поточного року.

Позивач повністю виконав взяті на себе за договором обов'язки, в той час як відповідач свого слова не дотримався, взяті на себе зобов'язання щодо сплати орендної плати за 2011-2017 роки не виконав.

Посилаючись на викладені обставини справи, уточнивши в подальшому позовні вимоги, ОСОБА_3 просив позов задовольнити, розірвати договір оренди земельної ділянки площею 4.23 га, розташованої в межах території Червонознам'янської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, що був зареєстрований 24 грудня 2010 року у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК за №09, та стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за період з 2011 року по 2017 рік включно в загальній сумі 17 236 грн. 39 коп., а також витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2018 року відкрито провадження у справі.

Наступною ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2018 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На вирішення експертів районним судом поставлено питання: чи виконаний у документах первинного бухгалтерського обліку на підтвердження сплати орендної плати у розділі «Реквізити сторін, орендодавець» підпис ОСОБА_3 чи іншою особою?

В апеляційній скарзі ПСП «Агрофірма ім. Шевченко» посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просило ухвалу районного суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постановляючи ухвалу про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи, судом не враховано клопотання представника відповідача, в якому останній просив поставити на вирішення експерту також інші питання.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду - без змін, оскільки суд першої інстанції постановив її у відповідності з нормами процесуального права.

Постановляючи ухвалу про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи суд першої інстанції виходив з того, що позивачем заперечується його підпис на оригіналах документів первинного бухгалтерського обліку про отримання орендної плати, а тому наявні підстави для призначення у даній справі експертизи.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними, обґрунтованими й законними.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

В п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» зазначено, що при вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися положеннями ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року за №4038-XII, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року №1950/5), та враховувати роз'яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року за №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року №15), з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб'єктивних прав.

Таким вимогам закону і відповідає оскаржена ухвала Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2018 року.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до ПСП «Агрофірма ім. Шевченко» з вимогами про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у своєму відзиві на позов ПСП «Агрофірма ім. Шевченко» посилалося на те, що позивачем отримано орендну плату за 2011-2017 роки у загальному розмірі 44 782 грн. та на підтвердження наведеного надало до суду документи первинного бухгалтерського обліку.

Не погоджуючись із зазначеним відзивом та зазначаючи, що в наданих відповідачем документах первинного бухгалтерського обліку на підтвердження отримання позивачем орендної плати підпис від імені ОСОБА_3 виконаний не ним, а іншою особою, представник позивача подав письмове клопотання про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи з метою з'ясування ким виконано підпис на цих документах.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

З позовної заяви убачається, що ОСОБА_3 зазначає про існування у відповідача заборгованості по орендній платі за період починаючи з 2011 року по 2017 роки у загальному розмірі 17 236 грн. 39 коп.

В той же час, представник відповідача у своєму відзиві заперечує про існування заборгованості по виплаті орендної плати, та надає на підтвердження цього документи первинного бухгалтерського обліку про отримання позивачем орендної плати.

Позивач наполягає на тому, що орендну плату за вказані роки він не отримував, а підпис на наданих відповідачем документах про отримання орендної плати виконано не ним, а іншою особою.

Отже, отримання чи не отримання позивачем орендної плати відноситься до предмета доказування у справі, та для встановлення того, ким виконано підпис у відомостях про отримання орендної плати необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право.

Враховуючи викладені обставини та вимоги закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи для вирішення питання чи виконаний у документах первинного бухгалтерського обліку на підтвердження сплати орендної плати у розділі «Реквізити сторін, орендодавець» підпис від імені ОСОБА_3 самим ОСОБА_3 або іншою особою.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції при призначенні експертизи не було враховано позицію представника відповідача щодо визначення переліку питань, які необхідно поставити на вирішення експерта, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки в силу ч.2 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, що входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

З урахуванням обставин справи, предмету спору та доводів позивача про не отримання ним орендної плати, та як наслідок, не підписання відповідних документів, на які посилається відповідач, як на доказ сплати орендної плати, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначився із питанням, з якого має бути проведена судова експертиза.

Також, згідно протоколу судового засідання від 14 серпня 2018 року слідує, що представнику відповідача було відомо про заявлене представником позивача клопотання про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи, тому, на думку колегії суддів, останній не був позбавлений можливості поставити на вирішення експертизи свої запитання та надати експертам на дослідження документи, які вважав за необхідне.

За таких обставин безпідставними є доводи апеляційної скарги, що під час призначення у справі експертизи судом не було враховано думки представника відповідача щодо призначення експертизи та не було надано можливості запропонувати свої питання на вирішення експерта.

До того ж, з матеріалів справи убачається, що письмове клопотання представника відповідача про призначення експертизи зареєстровано у канцелярії суду 19 вересня 2018 року та передано судді лише 20 вересня 2018 року, а від так суд не міг його вирішити під час постановлення ухвали від 19 вересня 2018 року, оскільки отримав його лише наступного дня (а.с.115).

За такого доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ЦПК України, є необґрунтованими.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма ім. Шевченко» - залишити без задоволення.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко

Повний текст судового рішення

складено 22 листопада 2018 року