Справа № 135/1255/18
Провадження № 2-о/135/38/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2018 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

за участю секретаря Ступак Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Ладижин Вінницької області, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, які мають юридичне значення, заінтересована особа: Бершадське обєднане управління Пенсійного фонду України Вінницько області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цією заявою, на обгрунтування якої повідомила, що 18.06.2018 року вона подала до Бершадського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області заяву про проведення їй перерахунку пенсії у звязку з переходом на отримання пенсіїу звязку з втратою годувальника, яким був її чоловік ОСОБА_2, померлий 15.04.2018 року. Проте, Бершадським ОУПФ України Вінницької області 21.06.2018 року їй повідомлено, що до заяви про призначення такої пенсії подаються певні документи, зокрема, про стаж та заробітну плату померлого годувальника. При детальному розгляді та оцінці документів щодо підтвердження періоду навчання її чоловіка спеціалістами управління виявлено розбіжність у написанні по батькові, а саме: «Опанасович» замість «Афанасійович».

Отже, встановлення належності її покійному чоловікові диплому серії У № 910493 від 15.07.1965 року № 536 Вінницького державного педагогічного інституту ім. М. Островського та трудової книжки від 05.11.1963 року де по батькові ОСОБА_2 зазначено як «Опанасович», необхідно їй для подальшого переходу на його пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Вирішити дане питання іншим чином неможливо, оскільки в даному випадку йдеться про переклад з російської мови по батькові «Афанасьевич» на українську «Опанасович» та в подальшому документування її чоловіка паспортом громадянина України, де його по батькові було записана як Афанасійович.

У звязку з чим просила встановити належність ОСОБА_2 вищезазначених правовстановлюючих документів.

Заявниця ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримала повністю, заяву просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності.

Представник заінтересованої особи: Бершадського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області в судове засідання не зявився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника управління та зазначивши про те, що вони не заперечують проти задоволення заявлених вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючих документів обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Дані правовідносини регулюються ЦК України.

Згідно ч. 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995), коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 - покійному чоловікові ОСОБА_1, належить диплом серії У № 910493 від 15.07.1965 року № 536 Вінницького державного педагогічного інституту ім. М. Островського та трудової книжки від 05.11.1963 року, де його по батькові зазначено «Опанасович».

Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Із паспорта громадянки України ОСОБА_1, виданого 02.07.1998 року Ладижинським МВМ УМВС України у Вінницькій області, видно, що 24.05.1964 року було зареєстровано шлюб з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із свідоцтва про народження серії ЯВ № 586273, виданого 22.06.1951 року, видно, що 05.06.1941 року народився (на російські мові) ОСОБА_4.

Із диплому серії У № 910493 від 15.07.1965 року, реєстраційний номер 536 Вінницького державного педагогічного інституту ім. М. Островського, який видано російською та українською мовами, у дипломі на українській мові по батькові зазначено «Опанасович», а на російській мові «Афанасьевич».

Із пенсійного посвідчення, виданого 01.07.1999 року по батькові зазначено «Опанасович».

Із трудової книжки від 05.11.1963 року, по батькові на російській мові записано «Афанасьевич», а на українській як «Опанасович», а у вкладці до трудової книжки АВ № 880367 від 01.11.2006 року - ОСОБА_2.

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

Таким чином, диплом серії У № 910493 від 15.07.1965 року № 536 Вінницького державного педагогічного інституту ім. М. Островського та трудова книжка від 05.11.1963 року належать померлому ОСОБА_2.

Встановлення факту належності вищевказаних правовстановлюючих документів необхідно заявниці для подальшого переходу на пенсію померлого чоловіка у звязку з втратою годувальника. Встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

На підставі ст. ст. 89, 95, 258, 259, 263-265, 305-308, 315, 354, 355 ЦПК України, керуючись ч. 2 ст. 1265 ЦК України, п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та померлому 15.04.2018 року трудової книжки від 05.11.1963 року, заповненої на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та диплому Вінницького державного педагогічного інституту ім. М. Островського серії У № 910493 від 15.07.1965 року № 536, виданого ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено «26» жовтня 2018року.

Суддя: