Справа № 314/5400/18
Провадження № 2/314/1856/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2018 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Беспалько Т.Д.,

за участю секретаря Печонкіної В.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вільнянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що 03 квітня 1999 року помер ОСОБА_5, чоловік позивачки.

11 жовтня 2008 року померла свекров позивачки, мати її покійного чоловіка ОСОБА_6.

Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку № 5 в селі Козаче, Вільнянського району, Запорізької області, земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,42 гектарі, розташованої в селі Запорізьке, Михайлівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, посвідченої державним актом на право власності на землю серії 11-ЗП № 023442.

Єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є її онуки, відповідачі по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4.

У встановлений законом термін з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звернувся, у зв»язку з чим строк дії прийняття спадщини сплинув.

З червня 1991 року до теперішнього часу позивач офіційно зареєстрована в житловому будинку, проживає в ньому, відкрито володіє будинком та обробляє земельну ділянку біля будинку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з наведених в позовній заяві підстав. Відповідачі надали через канцелярію суду заяви про слухання справи у їх відсутність, проти позовних вимог не заперечували.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 квітня 1999 року помер ОСОБА_5, чоловік позивачки.

11 жовтня 2008 року померла свекров позивачки, мати її покійного чоловіка ОСОБА_6.

Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку № 5 в селі Козаче, Вільнянського району, Запорізької області, земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,42 гектарі, розташованої в селі Запорізьке, Михайлівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, посвідченої державним актом на право власності на землю серії 11-ЗП № 023442.

Єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є її онуки, відповідачі по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4.

У встановлений законом термін з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звернувся, у зв»язку з чим строк дії прийняття спадщини сплинув.

З червня 1991 року до теперішнього часу позивач офіційно зареєстрована в житловому будинку, проживає в ньому, відкрито володіє будинком та обробляє земельну ділянку біля будинку.

З моменту фактичного володіння житловим будинком земельною ділянкою і по теперішній час до Позивача не пред»являвся правомочною особою позов про повернення земельної ділянки.

Таким чином, Позивач з 31 червня 1991 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє вищезазначеним нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб.

Відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно.

Згідно зі ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України цієї статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому в п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже, визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року.

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно дочастини першої статті 344 ЦКособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Жодна особа не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже, визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 19, 263-265 ЦПК України, ст.325, 328, 344 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок № 5 в селі Запорізьке, Вільнянського району, Запорізької області, земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,42 гектари, розташовану в селі Запорізьке, Михайлівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, посвідчену державним актом на право власності на землю серії 11-ЗП № 023442.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Тамара Дмитрівна Беспалько

28.11.2018