Постанова

Іменем України

08 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 219/5293/17

провадження № 61-16476св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - комунальне підприємство «Бахмут-Вода»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом комунального підприємства «Бахмут-Вода» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 21 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року комунальне підприємство «Бахмут-Вода» (далі - КП «Бахмут-Вода») звернулося з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що КП «Бахмут-Вода» регулярно надавало відповідачу послуги з постачання питної води (приймання стічних вод), та проводило нарахування за спожиті послуги відповідно до затверджених у встановленому законом порядку норм та тарифів. Однак відповідач, не заявивши відмови від споживання послуг з питного водопостачання (водовідведення) у встановленому порядку, тривалий час не виконує свої зобов'язання зі сплати отриманих послуг у повному обсязі, в результаті чого у неї утворилася заборгованість перед позивачем за період з 01 лютого 2015 року до 31 січня 2017 року в розмірі 1 703,53 грн.

На підставі викладеного, після уточнення позовних вимог, КП «Бахмут-Вода» просило стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01 лютого 2015 року до 31 січня 2017 року в розмірі 1 703,53 грн та судові витрати в сумі 1 600,00 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21 вересня 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КП «Бахмут-Вода» заборгованість усумі 1 703,53 грн та судові витрати у сумі 1 600,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що обставини, на які посилалося КП «Бахмут-Вода» в позовній заяві, підтвердилися під час судового розгляду справи.

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 регулярно сплачує послуги з постачання води, однак суди безпідставно стягнули з неї на користь позивача неіснуючу заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення.

Заперечень на касаційну скаргу не надходило.

10 квітня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2

18 вересня 2003 року ОСОБА_4 встановила лічильник води СВГ-15 в зазначеній квартирі. Міжпровірочний термін зазначеного приладу обліку холодної води сплив 18 вересня 2006 року.

08 листопада 2006 року контролер Артемівського виробничого водопровідно-каналізаційного господарства КП «Донецькоблводоканал» ОСОБА_5 винесла письмове попередження ОСОБА_4 про необхідність здійснення державної повірки лічильника, про що склала акт від 31 жовтня 2006 року.

У зв'язку із несплатою ОСОБА_4 вартості послуг проведення державної повірки лічильника води в розмірі 7,49 грн належний їй лічильник води СВГ-15 розпломбовано та знято з обліку комунальним підприємством «Донецькоблводоканал» (далі - КП «Донецькоблводоканал»).

Не погоджуючись із зазначеними діями КП «Донецькоблводоканал», ОСОБА_4 звернулася до КП «Донецькоблводоканал» з позовом про захист прав споживача, в якому просила визнати дії контролера зі зняття пломби з лічильника незаконними, складений акт недійсним та зобов'язати відповідача за свій рахунок здійснити повірку належного їй приладу обліку води, зробити перерахунок сплати за централізоване водопостачання та водовідведення згідно з даними лічильника за період з 31 жовтня 2006 року до поточної дати, а також стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000, 00 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 квітня 2008 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано акт від 31 жовтня 2006 року, складений контролером Артемівського виробничого водопровідно-каналізаційного господарства КП «Донецькоблводоканал» ОСОБА_5, частково недійсним в частині дати складання цього акту 31 жовтня 2006 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення залишено без змін апеляційним судом.

У подальшому ОСОБА_4 зверталася з позовом до КП «Бахмут-Вода», в якому, зокрема, просила зобов'язати відповідача здійснити повірку її лічильника та прийняти його на облік.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2012 року позов задоволено частково.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

З 2008 року послуги з централізованого водопостачання за адресою місця проживання ОСОБА_4 надає КП «Бахмут-Вода».

Відповідно до довідки КП «Бахмут-Вода» від 14 червня 2017 року № 1092 за даними автоматизованої бази обліку нарахування та оплати «Населення» на ім'я ОСОБА_4 відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1,. З 01 січня 2008 року (з моменту початку надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення) нарахування за послуги з водопостачання та водовідведення здійснюється на одну особу за встановленими нормами споживання та тарифами (за винятком періоду з 01 січня 2011 року до 30 червня 2012 року - період надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення ТОВ «Артемівськводоканал» за договором концесії). За даною адресою прийняття на абонентний облік приладу обліку КП «Бахмут-Вода» не здійснювалось.

ОСОБА_4 здійснює оплату вартості наданих послуг з водопостачання згідно з показаннями встановленого в її квартирі лічильника.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 22 липня 2015 року, з ОСОБА_4 на користь КП «Бахмут-Вода» стягнуто заборгованість за спожиті послуги з питного водопостачання (водовідведення) в сумі 1 027,20 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за спожиті послуги з централізованого водопостачання (водовідведення) за період з 01 лютого 2015 року до 31 січня 2017 року за відкритим на ім'я ОСОБА_4 особовим рахунком № НОМЕР_1 утворилася заборгованість в розмірі 1 703,53 грн. Розрахунок вартості спожитих ОСОБА_4 послуг з централізованого водопостачання та водовідведення здійснений на основі тарифів та норм водоспоживання та водовідведення по КП «Бахмут-Вода» для споживачів - населення, а не за показаннями її лічильника, який не опломбований підприємством та не взятий на облік.

Відповідно до частини другої статті 162 ЖК Україниської РСР плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Пунктом 1 частини першої статті 13 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), відноситься до комунальних послуг.

У пункті 5 частини третьої статті 20 згаданого Закону встановлений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

За змістом пункту 21 цих Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Ураховуючи обставини справи, зокрема те, що прилад обліку води, яким користується ОСОБА_4, не прийнятий на облік КП «Бахмут-Вода», у зв'язку з чим позивач на підставі пункту Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, справляв плату за надані послуги з водопостачання та водовідведення згідно з установленими нормативами, а не відповідно до показань невзятого на облік лічильника, як сплачувала відповідач, висновки судів про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за отримані послуги з водопостачання є правильними.

Таким чином, висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргуОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 21 вересня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик