П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 363/2856/16-ц

Номер провадження № 22-ц/824/2591/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Купрієнка С.І., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ПрАТ «СК «Провідна», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 13 116 грн. 38 коп., а також судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 грудня 2015 року приблизно о 11 год. 20 хв. по вул. Революції у смт. Димер, відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Део Нубіра», державний номерний знак НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем позивача - «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до його механічних пошкоджень. ОСОБА_2 свою вину у вчиненні вищенаведеного правопорушення визнав, постановою Вишгородського районного суду Київської області від 29 грудня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєну ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахована згідно Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ 2548988 у ПрАТ «СК «Провідна».

26 січня 2016 року позивачем отримано лист від ПрАТ «СК «Провідна», у якому повідомлялось про те, що страхова виплата буде здійснена у розмірі 3 545 грн. 55 коп., у строки, визначені законодавством. Звернувшись до профільного СТО, було з'ясовано, що вартість відновлювального ремонту становить 13 116 грн. 38 коп. Звернувшись повторно до СК із заявою про перерахунок страхової суми з урахуванням розцінок та вартості нормо-годин профільного СТО, листом від 02 лютого 2016 року позивач отримав формальну відписку з відмовою у проведенні перерахунку.

У квітні 2017 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся із заявою про зменшення розміру позовних вимог, у якій просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 7 054 грн. 45 коп. заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди, а також судових витрат з урахуванням правової допомоги. У даній заяві останній зазначив про те, що 21 лютого 2017 року було проведено відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу позивача, у зв'язку з чим з відповідача має бути стягнуто різницю між фактично сплаченими коштами 21 лютого 2017 року за ремонт автомобіля у розмірі 10 600 грн. 00 коп. та виплаченим страховим відшкодуванням СК «Провідна» у розмірі 3 545 грн. 55 коп., а саме 7 054 грн. 45 коп.

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року (а.с.64-67) позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 7 054 грн. 45 коп. заподіяної шкоди внаслідок ДТП, яке мало місце 09 грудня 2015 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 21 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 600 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17 травня 2018 року (а.с.99) заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вищевказаним заочним рішенням, 21 травня 2018 року ОСОБА_2 надіслав апеляційну скаргу в загальному порядку, в якій просив суд скасувати заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року.

Апеляційну скаргу, мотивував, зокрема, тим, що про існування оскаржуваного рішення він дізнався тільки 21 лютого 2018 року з повідомлення державного виконавця. До цього часу, він (скаржник) жодного судового повідомлення не отримував, заяви про зменшення розміру позовних вимог також не отримував, про подання додаткових доказів, документів та ухвалення рішення йому відомо не було, що підтверджується матеріалами справи.

Ухвалюючи судове рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Однак, всупереч вимогам закону, суд, задовольнивши позов у повному обсязі, посилався на недостовірні документи, надані позивачем, а саме: на Акт виконаних робіт по ремонту автомобіля позивача на суму 10 600 грн., згідно якого на автомобілі позивача замінено та пофарбовано передній бампер автомобіля Сузукі Гранд Вітара.

Разом з тим, згідно інших документів, які наявні в матеріалах справи, частковому ремонту підлягав лише задній бампер. При цьому, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Сузукі Гранд Вітара», державний номерний знак НОМЕР_2 було визначено страховою компанією на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду Державного майна України 27 липня 2009 року в сумі 3 545 грн. 55 коп. Таким чином, судом неправомірно стягнуто з відповідача грошові кошти в розмірі 7 054 грн. 45 коп.

Крім того, судом безпідставно стягнуто 3 600 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки жодних належних доказів на підтвердження таких витрат позивачем не надано.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07 червня 2018 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою та надано строк для подачі відзиву. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 липня 2018 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням сторін на 20 вересня 2018 року 11 год. 15 хв. 20 вересня 2018 року розгляд справи відкладено на 18 жовтня 2018 року 11 год. 15 хв.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року №452/2017 постановлено, зокрема, ліквідувати Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів від 02 жовтня 2018 року, днем початку роботи Київського апеляційного суду відповідно до повідомлення голови новоутвореного суду, опублікованого у газеті «Голос України», визначено 03 жовтня 2018 року.

На виконання вимог закону, дану справу передано до новоствореного Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року, справу призначено судді-доповідачу Вербовій І.М. Судді, які входять до складу колегії: Вербова І.М. - головуючий суддя, судді: Саліхов В.В., Шахова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року справу прийнято до розгляду та призначено у судове засідання з повідомленням учасників справи на 21 листопада 2018 року о 10 год. 35 хв.

У судовому засіданні відповідач (скаржник) ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній.

Позивач ОСОБА_3 та представник третьої особи ПрАТ «Провідна» до суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями, а тому у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважала розглядати справу за відсутності нез'явившихся осіб.

Крім того, 06 листопада 2018 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, разом з тим, підтверджень його направлення учасникам справи не надано, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його врахування під час перегляду оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи скаржника, з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та надані у суді першої інстанції письмові докази у їх сукупності та співставленні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 09 грудня 2015 року близько 11 год. 20 хв. по вул. Революції у смт. Димер, Вишгородського району Київської області, ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Део Нубіра», державний номерний знак НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень автомобіля (а.с. 12, 14).

Так, постановою Вишгородського районного суду Київської області від 29 грудня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 340 грн. ОСОБА_2 у судовому засіданні свою вину визнав (а.с. 15).

Відповідно до вимог статті 61 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи по суті) обставини, визнані сторонами, а також обставини встановленні зокрема судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, доказуванню не підлягають, у зв'язку із чим визначені вищі обставини не підлягають доказуванню.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована згідно Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «Провідна» (а.с. 9).

Звернувшись із заявою до ПрАТ «СК «Провідна» про виплату страхового відшкодування, 26 січня 2016 року позивач отримав лист у якому зазначено, що страхова виплата буде здійснена у розмірі 3 545 грн. 55 коп. через систему Private Money. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_2 було визначено страховою компанією на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду Державного майна України 24 липня 2009 року (а.с. 9-10).

Як вбачається з Акту виконаних робіт, складеного ФОП. ОСОБА_7 згідно заказ-наряду від 21 лютого 2017 року, технічне обслуговування та ремонт автомобіля позивача ОСОБА_3 складає 10 600 грн. (а.с. 47).

З квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 21 лютого 2017 року вбачається, що ФОП ОСОБА_7 прийняв від ОСОБА_3 10 600 гривень згідно заказу наряду № 14 (а.с. 56).

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «Провідна» виконала усі зобов'язання та виплатила позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 3 545 грн. 55 коп., фактичні витрати на ремонт автомобіля позивача склали 10 600 грн., а тому наявні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_2 різниці - 7 054 грн. 54 коп.

Що стосується витрат на правову допомогу в розмірі 3 600 грн., суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення, оскільки матеріалами справи підтверджені витрати на правову допомогу, понесені позивачем.

Крім того, судом стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Системний аналіз статей 509, 1187, 1188, 1192 ЦК України дає підстави для висновку, що факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоду (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Так, згідно з наданих до суду першої інстанції документів, а саме: акту виконаних робіт від 21 лютого 2017 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № б/н, позивач відремонтував власний автомобіль «Сузукі», вартість відновлювальних робіт склала 10 600 грн. (а.с. 56-57).

Проте, суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що страхова компанія виконала свої зобов'язання перед позивачем у повному обсязі, а сума (різниця), яка становить 10 600 (фактичні витрати на ремонт) - 3 545 грн. 55 коп. (страхова виплата) = 7054 грн. 54 коп., підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У даному випадку, розмір страхової суми за шкоду, завдану майну позивача, не виходить за межі ліміту страхового відшкодування, визначеного законом, а тому позивач не позбавлений можливості звернутись до страхової компанії за виплатою відповідної суми страхового відшкодування.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем в даному випадку невірно обраний спосіб захисту, а суд першої інстанції, у свою чергу, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно частин 1 та 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що неповно з'ясовані обставини справи та невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, так як позивачем у даному випадку обраний невірний спосіб захисту його прав, у зв'язку з чим дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року, з одночасним ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В.Шахова