АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 215/4890/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 липня 2018 року, яке ухвалено суддею Дудіковим А.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 27 липня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позовна заява мотивована тим, що 24.02.2017 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала в борг 50 000 гривень, та зобов'язалася повернути зазначену суму боргу до 24.02.2022 року, зі сплатою щомісячно по 850 грн. до 24 числа кожного місяця, без сплати процентів, всупереч цьому в установлений строк взяте на себе зобов'язання, щодо сплати щомісячних платежів в рахунок повернення суми позики не виконала, у зв'язку із чим у відповідача виникла заборгованість.

Позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 46 850 гривень.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 липня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1С суму боргу за договором позики в розмірі 8900 гривень 00 копійок, а також 640 гривень 00 копійок, в рахунок сплати судового збору.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про суті позовних вимог, посилаючись на необ'єктивність та необґрунтованість рішення суду. Зокрема, зазначає, що суд не взяв до уваги, що відповідач порушила умови виконання договору позики, не сплачувала періодичні платежі, в звязку з чим в нього виникло право на повернення всієї суми боргу, відповідно до чинного законодавства.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 24.02.2017 року між ОСОБА_1 (позикодавцем) та ОСОБА_2 (позичальником) було укладено договір позики (далі Договір).

Згідно п.1 умов Договору, позикодавець передає позичальнику, а позичальник прийняла у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 50 000 грн та зобовязувалася повернути позикодавцеві таку ж суму, не пізніше 24.02.2022 року, зі сплатою щомісячно по 850 грн. до 24 числа кожного місяця, без сплати процентів.

Пунктом 4 Договору передбачено, що позичальник зобовязується повертати позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного договору, без сплати процентів, щомісячно по 850 грн., до 24 числа кожного місяця, починаючи з березня місяця поточного року. Оплата боргу здійснюється безготівково на картку або готівкою.

Згідно 8 Договору, у випадку невиконання позичальником зобовязання за даним договором, даний договір може бути поданий позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення за даним договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в судовому порядку.

Оплату відповідач здійснювала регулярно до липня 2017 року, у серпні 2017 року сплатила 1300 грн., в рахунок погашення боргу за серпень місяць та 50% за липень, після чого припинила сплачувати кошти за договором позики.

В звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором позики, сума боргу складає 46850гривень.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що строк дії договору не закінчився та умовами договору не передбачено дострокове погашення суми боргу у разі порушення умов виконання.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Суд першої інстанції ухвалюючи судове рішення названих вимог закону не дотримався.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.. 1048 цього Кодексу.

Тобто за спірним договором позики, відповідач повинна була у строк виконувати покладені на неї зобовязання щодо сплати 850 гривень щомісячно, однак ці зобовязання нею не виконувались, починаючи з липня 2017 року.

У зв'язку з викладеним, позивач має право на повернення всієї суми боргу, тому колегією суддів приймається до уваги, доводи апеляційної скарги позивача, щодо його права на дострокове повернення всієї суми боргу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 640 грн., (а.с. 1). та, у звязку з тим, що позовні вимоги ОСОБА_1задоволено, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1сплаченого судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1- задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 накористь ОСОБА_1борг за договором позики у розмірі 46 850 грн. (сорок шість тисяч вісімсот пятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 накористь ОСОБА_1судовий збір 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: