ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/1159/18

Головуючий у першій інстанції - Павлов В.Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/65/18

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді ВІНГАЛЬ В.М.,

суддів: ГУБАР В.С., КУЗЮРИ Л.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,

позивач: ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, зобов'язання спростувати недостовірну інформацію, відшкодування моральної шкоди,

прізвище судді: Павлов В.Г.; час і місце ухвалення рішення: 13год. 59 хв., м. Прилуки,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, зазначивши відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просив:

- визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 інформацію, поширену ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року в мережі Інтернет за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: «ІНФОРМАЦІЯ_3»;

- зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спростувати недостовірну та негативну інформацію, а саме: «ІНФОРМАЦІЯ_3», яка була розповсюджена ІНФОРМАЦІЯ_1 року у той спосіб, в якій ним було поширено недостовірну та негативну інформацію, а саме: розмістити інформацію на веб - сайті «https://ІНФОРМАЦІЯ_4» в мережі Інтернет протягом 10 календарних днів, після набрання законної сили рішенням суду по даній справі шляхом розміщення резолютивної частини судового рішення в даній справі із зазначенням, що розповсюджена вищевказана інформація є недостовірною і такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_2;

- стягнути солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1000000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди за розповсюдження недостовірної інформації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року розповсюджена в Інтернет - мережі інформація наступного змісту «ІНФОРМАЦІЯ_3», яка є неправдивою та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача як публічної, відомої людини, яка довгий час займала посаду мера столиці України, у зв'язку з чим позивач змушений звернути до суду з даним позовом. Позивач вказує на те, що поширення негативної інформації непоправно вплинуло на його репутацію, що беззаперечно потягло за собою тяжкість вимушених змін у життєвому укладі і стосунках з людьми, суттєве і невідворотне зниження престижу і ділової репутації завдало моральної шкоди, яку позивач оцінює в 1000000 грн.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду вважає такими, що не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду про те, що фраза «земельная мафия имени ОСОБА_5 крадёт дорогую киевскую землю» є оціночним судженням, є хибним та необґрунтованим, оскільки дане твердження є фактичним, його можна перевірити на предмет істинності. Вироки суду стосовно ОСОБА_2 за фактом «розкрадання земель м.Києва» відсутні, що достеменно підтверджує те, що позивач не причетний до «розкрадань київських земель», не є «учасником якихось злочинних організацій», а тому поширена відповідачами інформація не відповідає дійсності, є відвертою брехнею і наклепом. Заявник наголошує на тому, що судом не взято до уваги висновок №32/18 семантико-текстуального (лінгвістичного) дослідження від 11.04.2018 року.

Заявник вказує, що ухваливши оскаржуване рішення суд першої інстанції грубо порушив норми матеріального права, а саме: ст.32 Конституції України, ст.ст. 275, 277, 297 ЦК України, неправильно застосував положення ст.30 Закону України «Про інформацію», не застосував положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також грубо порушив норми процесуального права, зокрема, ст.ст. 89, 263, 265 ЦПК України.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 просить відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги мотивуючи тим, що належними відповідачами у даній справі є одночасно автор статті та власник веб-сайту, яких повинен встановити позивач та зазначити в позовній заяві. ОСОБА_3 не є реєстрантом доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_4, не є власником веб-сайту Національний антикорупційний портал «ІНФОРМАЦІЯ_5 та не має жодного відношення до вказаного веб-сайту і до поширення інформації, з приводу якої заявлено до нього вимоги. При цьому, в опублікованій ІНФОРМАЦІЯ_1 року статті «ІНФОРМАЦІЯ_3» зазначено автора статті «ОСОБА_7».

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що поширена відносно позивача інформація, виходячи з її текстуального аналізу, яка містить певну алегоричну форму, з огляду на характер використання мовних засобів, є оціночним судженням та надає можливість проаналізувати, сприйняти зміст інформації щодо вказаних обставин, згідно власних суб'єктивних переконань, правдивість якої, доведенню не підлягає. Оскільки позовна вимоги про стягнення з відповідачів моральної шкоди є похідною від первісної вимоги, то у її задоволенні районним судом також відмовлено.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд.

У справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в мережі Інтернет розповсюджена інформація під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» за посиланням

ІНФОРМАЦІЯ_2.

Автором інформації зазначено ОСОБА_7.

Відповідно до ч.4 ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації.

Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Положеннями ч.1 ст.4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст.51 ЦПК України).

Звертаючись до суду з даним позов, позивач зазначив відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з тих підстав, що у справах №№759/2385/15-ц, 759/10546/15-ц, 742/628/17 встановлено, що власником веб-сайта https://ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_4, а у ході розгляду справи №742/628/17 в якості співвідповідача залучено ОСОБА_3, який є власником веб-сайту. Разом з тим, ОСОБА_3 надав лист Центру компетенції УЦПНА від 27 липня 2017 року за №125-ЦК, за яким станом на дату підготовки цього листа реєстрантом доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_4 значиться компанія Teka Group Foundation (адреса: 0835, РА (Республіка Панама) Panama (м.Панама). 50th street Global Bank Tower; телефон: НОМЕР_1) (а.с.111-112).

Посилання позивача на судові рішення, у яких відповідач зазначений власником веб-сайта https://ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, не є належним доказом, з підстав, зазначених вище.

Крім того, позивач вважав, що автор інформації «ІНФОРМАЦІЯ_3» не відомий, відсутня інформація про його місце проживання/ місцезнаходження, і можливо це є взагалі псевдонім.

Проте автором інформації, яку позивач просить визнати недостовірною, у статті зазначено ОСОБА_7.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, районний суд не звернув уваги, що позивач не надав доказів, які б безспірно підтверджували власника веб-сайту, на якому розміщена інформація під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3».

На вимогу апеляційного суду надати дані про власника веб-сайту від адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет, представник позивача надав лист Центру компетенції УЦПНА від 14.11.2018 року за №90-ЦК, який апеляційний суд не визнає належним та допустимим доказом, оскільки зазначений лист містить висновок про те, що можливо ОСОБА_4 є відповідальним за функціонування веб-сайту, тобто ця інформація є припущенням.

Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, що відповідає приписам ст.ст. 23-24, 43, 49-51, ч.1 ст.55, 367, ч.1 ст.368 ЦПК України.

За захистом своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов'язок належного відповідача усунути порушення права.

Таким чином, у справі за позовом про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, поширеної у мережі Інтернет, належним відповідачем є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, тому колегія суддів приходить до висновку, що вирішення цього спору не можливе без залучення до участі у справі зазначених осіб.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів ухвалює нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, що не позбавляє позивача права звернутися до суду з аналогічними позовними вимогами до автора відповідного інформаційного матеріалу і власника веб-сайта, на якому розміщено відповідний інформаційний матеріал.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 червня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, зобов'язання спростувати недостовірну інформацію, відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Голова судового засідання

Судді