Справа № 161/8011/18
Провадження № 2/161/2521/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Гриня О.М.,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Свій позов обґрунтовує тим, що 12.08.2008 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. За час шлюбу у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з позивачем, а ОСОБА_3 взяв на себе зобовязання сплачувати усі додаткові витрати на дитину, повязанні з навчанням та заняттям спортом, що підтверджується нотаріально посвідченим договором. Впродовж останніх років відповідач припинив оплачувати додаткові витрати на утримання сина, повязані зі спортом. ОСОБА_4 професійно займається танцями, бере участь у конкурсах та займає призові місця.Заняття проходять у смт. Локачі тричі на тиждень, через що дитина постійно мусить добиратись автобусами, оскільки вони з позивачем проживають у с. Маньків. Фактично в місяць на додаткові витрати йде близько 1500 грн.: вартість занять у спортивному клубі становить 250 грн. на місяць, проїзд на тренування і додому тричі на тиждень, спеціальне спортивне харчування та одяг для виступів на всеукраїнських змаганнях. Зважаючи на вищевикладене позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь додаткові витрати на утримання малолітнього ОСОБА_4 за період з 01.06.2015 року по 01.06.2018 року у сумі 12390 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2018 року в даній справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

24.07.2018 року відповідачем на адресу суду було надіслано відзив, в якому останній зазначає, що свого обовязку утримувати дитину не заперечує та не уникає, постійно надає допомогу. За рішенням Луцького міськрайонного суду від 18.04.2018 року суму аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача з відповідача було збільшено з 400 грн. до 930 грн. щомісяця. Зазначає, що додаткові витрати на дитину мають бути покладенні на обох батьків у рівній мірі, в той час як позивач хоче стягнути всю суму лише з нього. Вказує, що з 12.08.2011 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 Від цього шлюбу у нього є двоє малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Діти мають незадовільний стан здоровя і на їх постійне лікування необхідні значні кошти. З 08.06.2017 року відповідачем також було отримано третю групу інвалідності довічно (ураження опорно-рухового апарату). Виплати допомоги у звязку з інвалідністю складають 1452 грн. в місяць. Знайти роботу, зважаючи на стан здоровя відповідач не може. Рухоме та нерухоме майно у нього відсутнє. Звертаючи увагу на зазначене, просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідно від ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 до ОСОБА_3 було розірвано 12.08.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЕГ № 019794 (а.с. 4).

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_8, 27.09.2004 року року народження (а.с. 3), який проживає разом з позивачем.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору про сплату аліментів на дитину від 25.07.2012 року ОСОБА_3 взяв на себе зобовязання по сплаті аліментів в сумі 400 грн. щомісяця, а також щодо сплати додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4, які повязані з навчанням та заняттями спортом (а.с.5).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 18.04.2018 року, яке набрало законної сили, розмір аліментів було збільшено з 400 грн. до 930 грн. щомісячно (а.с.52-53).

Відповідно до довідки від 09.02.2018 року ОСОБА_4 займається спортивними танцями в клубі «Star Light», що знаходиться в смт.Локачі Волинської області з 01.03.2015 року по теперішній час. Заняття проходять тричі на тиждень та коштують 250 грн. в місяць. За період навчання ОСОБА_4 взяв участь у восьми конкурсах та вісімнадцяти номінаціях. Вартістю участі в номінації становить, залежно від міста проведення та категорії, від 300 грн.(а.с.6).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України (далі СК України), права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Чинним законодавством забезпечено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, шляхом визначення порядку стягнення аліментів з того з батьків, з яким дитина не проживає.

Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Участь батьків у додаткових витратах на дитину передбачена ст.185 СК України, відповідно до якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 12.08.2011 року, від цього шлюбу у них народилось двоє малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 20,19,23).

Відповідно до посвідчення серії ААБ № 229625 від 08.02.2011 року ОСОБА_3 є інвалідом ІІІ групи, розмір державної соціальної допомоги з 01.07.2017 року складає 1452 грн.(а.с. 21-22,38). Постійної роботи немає.

Згідно довідки від 11.06.2018 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зараховані в Затурцівський дошкільний навчальний заклад та з 01.12.2017 року по 31.05.2018 року було сплачено за навчання 1024 грн. за двох дітей (а.с. 36).

Відповідно до медичних довідок, наявних в матеріалах справи, відповідач потребує регулярного лікування.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підтвердженні належним чином, розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача збільшено, він є інвалідом ІІІ групи та потребує витрат на лікування, на його утриманні, окрім сина ОСОБА_4, перебувають малолітні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також те, що він не є офіційно працевлаштованим та відомостей про наявність інших джерел доходу, окрім виплат соціальної допомоги суду не надано, позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, ч. 2 ст. 268 ЦПК України ст.ст. 84, 150, 180-184,185 СК України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 01 жовтня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду О.М. Гринь

Волинської області