Провадження № 2/761/1356/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Орел П.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про переведення прав та обов'язків співвласника-боржника з проведенням відповідного перерахунку та визнання права власності на частину квартири, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), третя особа: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про переведення прав та обов'язків співвласника-боржника з проведенням відповідного перерахунку та визнання права власності на частину квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі до 02 вересня 2004р. В шлюбі у сторін, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_4. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23.08.2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. народження на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження неустойку (пеню) в зв'язку з несплатою аліментів, в розмірі 42605 /сорок дві тисячі шістсот п'ять/ грн. 26 грн.; судовий збір у розмірі 551 /п'ятсот п'ятдесят одна / грн. 20 коп.; витрати пов'язані з публікацією оголошень про виклик ОСОБА_3 до суду у розмірі 1212,0 /одна тисяча двісті дванадцять/ грн., в решті позову відмовлено. У зв'язку з несплатою аліментів на утримання спільної дитини згідно довідок-розрахунків заборгованість відповідача становить за період з квітня 2003 року по 01 серпня 2012 року - 125834,27 грн., за період з 01.09.2015 року по 30.09.2017 року - 192626,32 грн., розмір неустойки/пені - 42605,00 грн., загальний розмір заборгованості станом на вересень 2017 року складає 361065,59 грн. Відповідно договору купівлі-продажу від 10 грудня 2001 року позивач та відповідач є в рівних частках власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучко В.П., зареєстрованого в реєстрі за № 4951. Відповідач зазначеною житловою площею не користується з часу розірвання шлюбу, інтересами дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Позивач зазначає, що виховує двох дітей, знаходиться в скрутному матеріальному становищі, добровільно вчинити дії з переоформлення права власності частини майна відповідача в рахунок погашення заборгованості здійснити не можливо у зв'язку із тим, що відсутній з ним будь- який зв'язок. Згідно звіту про оцінку майна, вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 27 жовтня 2017 року становить 149161 грн. 1/2 частина квартири перебуває у власності відповідача, ? частина якої становить - 74580,50 гривень, що значно менше ніж заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання доньки.

Тому позивач просив суд перевести на ОСОБА_2 права та обов'язки співвласника боржника ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 провівши відповідний перерахунок боргу ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у розмірі 74580, 50 грн., згідно якого встановити відсутність частини боргу ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в розмірі вартості 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою судді від 15.01.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

У судове засідання відповідач не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав.

У судове засідання представник третьої особи не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23.08.2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. народження на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження неустойку (пеню) в зв'язку з несплатою аліментів, в розмірі 42605 /сорок дві тисячі шістсот п'ять/ грн. 26 грн.; судовий збір у розмірі 551 /п'ятсот п'ятдесят одна / грн. 20 коп.; витрати пов'язані з публікацією оголошень про виклик ОСОБА_3 до суду у розмірі 1212,0 /одна тисяча двісті дванадцять/ грн., в решті позову відмовлено (а.с. 20-23).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі до 02 вересня 2004 року, у яких ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_4 (а.с. 9).

У зв'язку з несплатою аліментів на утримання спільної дитини згідно довідок-розрахунків заборгованість відповідача станом на 01.08.2012 року становить 125834,27 грн., станом на вересень 2017 року становить 192626,32 грн., розмір неустойки/пені - 42605,26 грн., загальний розмір заборгованості станом на вересень 2017 року складає 361065,59 грн. (а.с. 6, 13-15).

Відповідно договору купівлі-продажу від 10 грудня 2001 року позивач та відповідач в рівних частках є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В.П., зареєстрованого в реєстрі за № 4951 (а.с. 3).

Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 27 жовтня 2017 року, вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 становить 149161,00 грн. (а.с. 4).

Позивач зазначає, що відповідач зазначеною житловою площею не користується з часу розірвання шлюбу, інтересами дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, самостійно виховує двох дітей, знаходиться в скрутному матеріальному становищі, добровільно вчинити дії з переоформлення права власності частини майна відповідача в рахунок погашення заборгованості здійснити не можливо у зв'язку із тим, що відсутній з ним будь- який зв'язок, додатково зазначила, що 1/2 частина квартири перебуває у власності відповідача, вартість якої становить - 74580,50 гривень, значно менше ніж заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання доньки, тому частина заборгованості може бути погашено в її рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 366 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Відповідно до статті 371 Цивільного кодексу України, кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Виходячи з положень цієї норми, кредитор може вимагати переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника щодо належної йому частки у майні лише після того, коли останній відмовився виконати вимоги про продаж своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від її придбання.

Доказів про те, що позивач пред'являв вимоги до відповідача про продаж належної йому частки, а він від цього відмовився, позивач не надав, тому позовні вимоги в частині переведення на ОСОБА_2 прав та обов'язків співвласника боржника ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги в частині визнання права власності на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 за позивачем також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від першої позовної вимоги, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку поясненням та доказам наявним у матеріалах справи, беручи до уваги, що доказів про те, що позивач пред'являв вимоги до відповідача про продаж належної йому частки, а він від цього відмовився, позивач не надав, а позовна вимога про визнання права власності на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 за позивачем є похідною від першої позовної вимоги, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 355, 356, 366, 371, 526 ЦК України; ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 280, 352-353 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про переведення прав та обов'язків співвласника-боржника з проведенням відповідного перерахунку та визнання права власності на частину квартири - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем, або в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - відповідачем, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного судового рішення 22.10.2018 року.

Суддя