Справа № 308/8663/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18.09.2018 м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Бисаги Т.Ю.,Фазикош Г.В.,

з участю секретаря:ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 червня 2018 року (головуючий суддя Дергачова Н.В.) в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова Група» (далі ПАТ «СК «УСГ») звернулось до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувало тим, що 24 вересня 2009 року між ОСОБА_2 та ПАТ «СК «УСГ» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № ВС/НОМЕР_1. За укладеним договором Страховик взяв на себе відповідальність відшкодувати шкоду спричинену забезпеченим транспортним засобом FiatDucato, державний номер НОМЕР_2, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілих, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

16.05.2010 року о 18 год. 45 хв. в м. Мукачево по вул. І. Франка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів FiatDucato, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, та Mitsubishi, державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4

Внаслідок ДТП водію автомобіля марки Mitsubishi, державний номер НОМЕР_3, підкеруванням ОСОБА_4 була завдана матеріальна шкода, розмір якої, згідно звіту про оцінку № 52/05/10 від 20.05.2010 року, становить 25 422,12 грн.

ПАТ «СК «УСГ» за претензією ПАТ «СК «Уніка» (10.06.2010 року ПАТ «СК «Уніка» виплатило страхове відшкодування Страхувальнику ОСОБА_4Р.) в порядку ст. 1191 Цивільного кодексу України, чим визнала факт пошкодження автомобіля, державний номер НОМЕР_3, та за платіжним дорученням № 2450 від 15 лютого 2013 року виплатило в межах обовязкового ліміту за полісом № ВС/НОМЕР_1 страхове відшкодування матеріального збитку в сумі 20 675,10 грн.

Посилаючись на те, щострахувальник не повідомив страховика про настання страхового випадку (ДТП) у встановлені статтею 33 підпункт 33.1.4 пункт 33.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строки, а саме не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, і причину неповідомлення про ДТП ОСОБА_2 не підтвердив документально, а саме довідкою із лікувальної установи, і за умови виплати страхового відшкодування до ПАТ «СК «УСГ» перейшло право зворотної вимоги до ОСОБА_2, як особи відповідальної за завдані збитки, на підставі підпункту «г» пункту 38.1.1. статті 38 вказаного Закону, тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «УСГ» суму страхового відшкодування в розмірі 20 671,10 грн. та 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішенням Ужгородськогоміськрайонного суду від 04 червня 2018 рокуу задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українськастрахова група» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «СК «УСГ»просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказує на те, що чинним законодавством України передбачено саме обовязок, а не право повідомляти страховика, з яким укладено договір обовязкового страхування про настання дорожньо-транспортноїпригоди. Заяви про настання страхового випадку ні від страхувальника, ні від учасника ДТП отримано не було. Документального підтвердження наявності поважних причин для невиконання свого обовязку такі не надали. Також зазначає, що договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. Відповідач повинен був звернутися до страховика з письмовою вимогою про припинення дії договору.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ПАТ «СК «УСГ» ОСОБА_5, яка апеляційну скаргу підтримала, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 24 вересня 2009 року між ОСОБА_2 та ПАТ «СК «УСГ» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № ВС/НОМЕР_1. За договором обовязкового страхування страховик, тобто ПАТ «СК «УСГ», взяв на себе відповідальність відшкодувати шкоду завдану забезпеченим транспортним засобом FiatDucato, державний номер НОМЕР_2, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілих, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.17).

16 травня 2010 року о 18 год. 45 хв. в м. Мукачево по вул. І. Франкасталася ДТП за участю автомобілів FiatDucato, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, та Mitsubishi, державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2010 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП( а.с.10).

ПАТ «СК «Українська Страхова група» за претензієюПАТ «Уніка» визнала факт пошкодження автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_3, та за платіжним дорученням № 2450 від 15 лютого 2013 року виплатила в межах обовязкового ліміту за полісом № ВС/3571903 страхове відшкодування матеріального збитку в сумі 20 675,10 грн. (а.с.48).

18.07.2013 року в порядку досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідачаГалайди О.М. з претензією про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,в сумі 20 675,10 грн., однак ні відповіді на претензійний лист, ні вказаної грошової суми від відповідача на рахунок позивача не надходило.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що транспортний засіб FiatDucato, д/н НОМЕР_2,з 15.04.2010 року вибув із володіннявідповідача ОСОБА_2М.і він не був обізнаний про його подальшу долю, тобто не був обізнаний про ДТП, яка сталася 16 травня 2010 року о 18 год. 45 хв., тому взагалі був позбавлений можливості повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, як того вимагає Закон, а відтак відповідальність перед страховиком не може бути покладена саме навідповідача.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка діяла станом на дату ДТП 16.05.2010 року) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (у редакції, чинній на момент ДТП) учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Отже обовязок повідомлення страховика про страховий випадок покладено саме на учасників ДТП, учасником якої відповідач ОСОБА_2 не був, а тому в силу Закону не зобовязаний був повідомляти страховика про страховий випадок, що мав місце 16.05.2010 року.

Відповідно до абзацу «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально.

З наявного у матеріалах справи повідомлення центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів м. Ужгород, Ужгородського, Перечинського та Великоберезнянського районів УДАІ УМВС України в Закарпатській області від 13.05.2014 року № 282 слідує, що транспортний засіб FiatDucato, д/н НОМЕР_2, був знятий з обліку для реалізації 15.04.2010 року громадянином ОСОБА_2, мешканцем м. Ужгород, вул. Собранецька, 22/3 (а.с. 148).

Згідно розписки, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.149), зазначений автомобіль був фактично проданий ОСОБА_2 громадянину ОСОБА_3, який провів повний розрахунок коштів та зобовязався на протязі семи днів переоформити автомобіль на себе.

Встановивши, що відповідач ОСОБА_2 не був учасником ДТП, яка мала місце 16.05.2010 року, що виключає його обовязок повідомлення страховика про страховий випадок в порядку, передбаченому підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і з урахуванням того, щоналежний ОСОБА_2 транспортний засіб «FiatDucato», д/н НОМЕР_2, 15.04.2010 року був знятий з обліку для його подальшої реалізації ОСОБА_3, з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода 16.05.2010 року, внаслідок чого відповідач ОСОБА_2 не мав можливості повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди і такий обовязок в нього відсутній, тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії, і оскільки відповідач ОСОБА_2 достроково не припинив дію договору, а тому саме він зобовязаний відшкодувати в порядку регресу шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, не заслуговують на увагу за вище наведених обставин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга позивача без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 червня 2018 рокубез змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2018 року.

Головуюча : Судді :