КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження22-ц/824/562/2018 головуючий у І інстанції: Трусова Т.О..
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача Сліпченка О.І., суддів Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О..

за участю секретаря: Тимошевської С.І..

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 3 квітня 2018 року про застосування заходів процесуального примусу у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та визнання особи такою, що втратила право користування житлом та за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю понад п'ять років та зміну черговості права на спадкування,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

У січні 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю понад п'ять років та зміну черговості права на спадкування.

Ухвалою від 26 березня 2018 року вказані справи були об'єднані в одне провадження.

В підготовчому судовому засіданні 03 квітня 2018 року представник позивача ОСОБА_9 подав заяву про застосування до представника відповідачів ОСОБА_4 заходів процесуального примусу, а саме: стягнення штрафу в дохід державного бюджету, обґрунтовуючи її тим, що поданий ним позов в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю понад п'ять років має ознаки зловживання процесуальними правами з метою перешкоджання судочинству, оскільки аналогічні вимоги були предметом розгляду в іншій цивільній справі, рішення у якій набрало законної сили.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 3 квітня 2018 року стягнуто з ОСОБА_4 в дохід державного бюджету штраф в сумі 0.3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 528 гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_4звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що місцевий суд помилково прийшов до висновку, що він приховав існування судового рішення у цивільній справі з таким же предметом спору. Зазначив, що йому не відомо про інші спори стосовно зміни черговості отримання права на спадкування між цими ж сторонами.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав зазначене в апеляційній скарзі, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_10 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на зловживання процесуальними правами ОСОБА_4,.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені не з'явились в судове засідання.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Застосовуючи захід процесуального примусу, суд першої інстанції виходив з того, що подаючи в інтересах позивачів позов про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю, ОСОБА_4 приховав факт існування судового рішення у цивільній справі з таким же предметом.

Колегія апеляційного суду не погоджується з такими висновками виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право:

1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень;

2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;

3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;

4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти;

5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках;

6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Учасники справи зобов'язані:

1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;

2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи;

3) з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою;

4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;

5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;

6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;

7) виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

У випадку невиконання учасником справи його обов'язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Як встановлено положеннями ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об'єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

У відповідності до положень ст. 144 ЦПК України одним із заходів процесуального примусу є штраф.

Згідно вимог ст. 148 ЦПК України суд постановляє ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству. При цьому ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, встановила, що справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: ГТУЮ у місті Києві про встановлення факту проживання із спадкоємцем однією сім'єю понад 5 років та усунення від права на спадщину, на яку посилався суд при застосуванні заходу процесуального примусу являється справою з іншим предметом позову та підставами, ніж справа, яка перебувала на розгляді суду.

Апелянт правильно зазначив, що суть спору у вищезазначеній справі полягає в усуненні від права на спадщину, тоді як в справі, що перебуває на розгляді - зміна черговості прийняття спадщини.

Тому підстави для стягнення штрафу з представника позивачів по справі відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вчинення ОСОБА_4 процесуальних дій, передбачених ЦПК України для здійснення захисту інтересів відповідача, не можна розцінювати як зловживання процесуальними правами, поскільки це є вчиненням дозволених процесуальним законом процесуальних дій.

Обставин, які б вказували на те, що дії представника відповідачів спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи відсутні.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення, до якого відноситься й оскаржувана ухвала суду першої інстанції, повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині серед іншого є порушення норм процесуального права. При цьому порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст.374, 376, 379, 380-382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 3 квітня 2018 року скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: