22.11.2018 року Провадження №2/425/627/18
Справа №425/2606/18
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді - Романовського Є.О.,
за участю секретаря - Чикунової Ю.С.,
за відсутністю учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.05.2017 року відповідач, скориставшись тим, що зустрічався з його донькою
ОСОБА_3, під час перебування у позивача у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, скоїв крадіжку належного йому майна, а саме грошових коштів в сумі 2000 грн., ювелірних виробів, вартість яких згідно з висновком товарознавчої експертизи від 30.06.2017 року складає 11 716,19 грн. Вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від
03.10.2017 року, яким встановлено заподіяну матеріальну шкоду позивачу у розмірі 16 554,19 грн. гривень, відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України.
У звязку з тим, що позивач своїми умисними діями крім матеріальної шкоди, завдав також моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 16 554,19 гривень та моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень.
В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
В судове засіданні відповідач не зявився, причину неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило.
Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити заочне рішення.
22.11.2018 року згідно ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Судом встановлено, що вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.10.2017 року, який набрав законної сили 03.11.2017 року, встановлено, що внаслідок своїх умисних дій, ОСОБА_2 спричинив потерпілому ОСОБА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 16 554,19 грн., у звязку з чим ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України (а.с. 4-5).
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Оскільки вина ОСОБА_2, у вчиненні кримінального правопорушення встановлена вищевказаним вироком, вона не підлягає доказуванню при розгляді даної справи, а тому позов в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 16 554,19 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно із частинами 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що відповідач, як винна особа у заволодінні чужим майном позивача шляхом таємного викрадення, несе відповідальність за спричинену позивачу моральну шкоду внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, враховуючи характер та глибину душевних страждань позивача, характер кримінального правопорушення, яке вчинено відносно нього, в результаті якого позивачу заподіяно матеріальну шкоду на суму 16 554,19 гривень, а також враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування відповідачем моральної шкоди повинен складати 1 000 гривень.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом).
Враховуючи те, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволено у повному обсязі, а в частині відшкодування моральної шкоди частково (1000 грн. від
20 000 грн. складає 5%), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 740,04 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись 12-13, 76-81, 263-265, 280-282, 289 Цивільного процесуального кодексу України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,
кв. 14, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 16 554 (шістнадцять тисяч пятсот пятдесят чотири) гривні
19 копійок та моральної шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок, а всього 17 554 (сімнадцять тисяч пятсот пятдесят чотири) гривні 19 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,
кв. 14, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Рубіжанського міського суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Повний текст рішення складено 27 листопада 2018 року.
Суддя Є.О. Романовський