КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Батрин О.В.
№22-ц/824/227/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №2-4912/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року в справі за заявою ОСОБА_5 про видачу дублікатів виконавчих листів у справі №2-4912/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві про стягнення боргу, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, а також поновлення строку для пред'явлення їх до виконання, -

В С Т А Н О В И В

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2012 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві про стягнення боргу з урахуванням трьох відсотків річних, відсотків за користування коштами, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди-задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 3% річних на повернуту суму позики в розмірі 1 390, 43 долари США, що за розрахунком Національного Банку України станом на 17 січня 2012 року становить 11 109 грн. 26 коп.

Визнано бездіяльність Відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції в місті Києві по виконанню рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2006 року неправомірною.

Стягнуто з Відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції в місті Києві на користь ОСОБА_5 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2012 року апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 3 % річних на повернуту суму позики в розмірі 1390, 43 доларів США, що за розрахунком Національного банку України станом на 17 січня 2012 року складає 11109 грн. 26 коп., стягнення судового збору та в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 інфляційні втрати в сумі 36526 грн. 25 коп. та три проценти річних в сумі 6618 грн.15 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 відмовлено.

В іншій частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2012 року залишено без мін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2012 року та рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2012 року в частині, що не змінена рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2012 року залишено без змін.

У січні 2018 року ОСОБА_5 звернувся в Печерський районний суд міста Києва з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів № 2-4912/11 від 03.10.2012 року в якій посилався на те, що оригінали виконавчих листів ним були пред'явлені до виконання в строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження», але втрачені державними виконавцями.

Просив суд поновити строк для пред'явлення виконавчих листів до виконання та видати дублікати виконавчих листів № 2-4912/11 від 03.10.2012 року.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року заяву задоволено.

Ухвалено видати дублікати виконавчих листів у справі № 2-4912/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві про стягнення боргу з урахуванням трьох відсотків річних, відсотків за користування коштами, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, а саме про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 43 144 грн. 40 коп. та 120 грн.

Поновлено ОСОБА_5строк пред'явлення виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_3 на його користь коштів - до виконання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року.

Зазначає, що ОСОБА_5 не надано жодного доказу на підтвердження поважності пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Вважає, що в суду першої інстанції не було жодних підстав для поновлення граничного строку для видачі виконавчого листа за рішенням 2012 року, оскільки ОСОБА_5 не було надано належних доказів втрати оригіналу виконавчого листа та не обґрунтовано причини поважності пропуску строку для його пред'явлення.

Звертає увагу, що суд постановив ухвалу про видачу двох виконавчих листів, хоча один із них був виконаний ОСОБА_3 ще у 2012 році.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_3 та ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Звертаючись в суд з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів ОСОБА_5 посилався на те, що виконавчі листі були втрачені державними виконавцями, тому посилаючись на те, що судове рішення, яке набрало законної сили є обов'язковим до виконання просив задовольнити заяву.

Задовольняючи заяву ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості вимог заяви.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 3 % річних на неповернуту суму позики в розмірі 1 390,43 долари США, що за розрахунком Національного Банку України станом на 17 січня 2012 року (з розрахунку 100 доларів США складає 798 грн. 98 коп.) становить 11 109 грн. 26 коп., стягнуто з Відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві на користь ОСОБА_5 1 000 грн. у відшкодування моральної шкоди; стягнуто з ОСОБА_3 та Відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві на користь ОСОБА_5 по 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (т. 2 а.с. 123-127).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2012 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2012 року в частині стягнення коштів із ОСОБА_3 скасоване та в цій частині ухвалене нове рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 інфляційні втрати в сумі 36 526 грн. 25 коп. та 3% річних в сумі 6 618 грн. 15 коп., а також стягнуто із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 431 грн. 44 коп. (т. 2 а.с. 175-178).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30 січня 2013 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2012 року та рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2012 року в частині, що не змінена рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2012 року, залишені без змін (т. 2 а.с. 213-215)

02 жовтня 2012 року ОСОБА_5 звернувся в суд з заявою про надіслання виконавчого листа за рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12.09.2012 року та 25 жовтня 2012 року 4 виконавчі листі були надіслані на адресу ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 183-184)

З матеріалів справи вбачається, що виконавчі листи про стягнення 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та про стягнення 43 144 грн. із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 перебували на виконанні у Відділі ДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві, виконавче провадження № 34993843 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 коштів у розмірі 120 грн., виконавче провадження № 34968199 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 коштів у розмірі 43 144,40 грн. (т. 3 а.с. 4 у тому числі на звор.).

Постановами державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві від 29 квітня 2013 року виконавчіпровадження 34993843 та 34968199 закінчені та направлені для виконання до ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві (т. 3 а.с. 26-35).

Разом з тим, вказані виконавчі листи у виконавчих провадженнях 34993843 та 34968199 після винесення ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві постанови від 4 грудня 2013 року про закінчення виконавчих проваджень та направлення їх длявиконання ВДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві, були втрачені, що стверджується перевіркою книг вихідної кореспонденції. (т. 3 а.с. 48)

Матеріали виконавчого провадження № 34968199 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 коштів у розмірі 43 144,40 грн. та виконавче провадження № 34993843 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 коштів у розмірі 120 грн. відсутні у Дарницькому районном відділі ДВС у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві та вживаються заходи щодо їх розшуку (т. 3 а.с. 150, 161).

Ураховуючи викладене, суд вірно зазначив, що оригінали виконавчих листів втрачені Дарницьким районним відділом ДВС у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві при пересилці їх до Печерського районним відділом ДВС у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві з причин, котрі не залежали від волі стягувача.

Звертаючись в суд з даною заявою ОСОБА_5 просивпоновитистрок для пред'явлення виконавчих листів до виконання та видати йому дублікати виконавчих листів.

Згідно ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Судом при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання вірно враховано положення ч. 1 ст. 18 ЦПК України, в силу якої судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Ураховуючи те, що заявником пропущено строк пред'явлення виконавчих листів до виконання з поважних причин, оскільки вони втрачені державними виконавцями, що не залежало від волі стягувача, а також те, що в силу Закону судове рішення, яке набрало законної сили має бути виконане, колегія суддів погоджується з висновком суду про поновлення строку для пред'явлення їх до виконання.

Також згідно з п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки за даним рішенням виконавчі листи вже видавалися і бувливтрачені саме оригінали виданих виконавчих листів, виникла необхідність у вирішенні питання щодо видачі дублікатів виконавчих листів.

Водночас, слід зазначити, що у відповідності з нормами Конституції України та ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Окрім того, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Як убачається з матеріалів справи, боржником не надано доказів добровільного погашення заборгованості перед стягувачем, що свідчить про невиконання судового рішення, як і відсутні будь-які дані, що оригінал виконавчого листа перебуває на виконанні.

Не є підставою для скасування ухвали суду посилання ОСОБА_3 на те, що суд постановив ухвалу про видачу двох виконавчих листів, хоча один із них був виконаний ним ще у 2012 році, оскільки доказів закінчення виконавчого провадження з підстав погашення заборгованості хоча б по одному з виконавчих листів до апеляційної скарги не додано. Матеріали справи також не містять відповідної постанови державного виконавця, яка б після погашення заборгованості мала бути повернута до суду, який видав виконавчий лист з відміткою про його виконання.

З огляду на те, що оригінали виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 43 144 грн. 40 коп. та 120 грн. були втрачені державними виконавцями, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про видачу їх дублікатів на підставі п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав до її скасування.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та в частині задоволення заяви про видачу дублікатів виконавчих листів може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду апеляційної інстанції в частині задоволення заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва