Єдиний унікальний номер 243/1976/18 Номер провадження 22-ц/4804/230/18
Єдиний унікальний номер 243/1976/18 Головуючий у 1 інстанції Старовецький В.І.
Номер провадження 22-ц/4804/230/18 Суддя-доповідач Дундар І.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Дундар І.О.,

суддів: Краснощокової Н.С., Тимченко О.О.

за участю секретаря судового засідання Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу № 243/1976/18 за позовом ОСОБА_2 до Словянської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2018 року, ухвалене в залі суду в місті Слов'янську Донецької області о 08-20 годині,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дід - ОСОБА_4 Після смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцем першої черги за законом була мати позивача - ОСОБА_5, яка померла до відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3. Для отримання спадщини позивач не міг у встановлений строк звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_4 був зареєстрований та фактично проживав за адресою : АДРЕСА_2, разом з громадянкою ОСОБА_6, яка своєчасно не повідомила про смерть діда. Просив визначити йому додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2018 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Словянської міської ради про продовження строку прийняття спадщини відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що рішення суду є незаконним, прийнято з порушенням норм матеріального права: суд не надав оцінки тому факту, що він володіє спадковим майном тривалий час. Вважає, що фактично прийняв спадщину, так як вступив у володіння; протягом 46 років користується будинком, проживає в ньому разом з родиною, несе витрати на утримання, крім того, спірний будинок є його єдиним житлом; отже суд, приймаючи рішення, формально підійшов до вирішення питання, не з'ясував усі обставини справи та не дав належної оцінки доказам у справі.

В судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Позивач ОСОБА_2 та представник відповідача Словянської міської ради надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі (арк..спр.77, 85).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4, який приходився позивачу дідом.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою : АДРЕСА_3.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено поважності причин неможливості звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений строк.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Згідно із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за законом першої черги була мати позивача - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (арк. спр. 17).

Згідно ч.1. ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

На підставі ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно довідки Першої Словянської державної нотаріальної контори спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 відсутня (арк.спр. 43), тобто у визначений законом строк жоден зі спадкоємців не звертався з заявою про прийняття спадщини .

14 лютого 2018 року державним нотаріусом Першої Словянської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ОСОБА_2 пропустив строк 6 місяців, необхідний для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини (арк..спр.4).

Статтею 1272 ЦК України передбачено, що, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За змістом ч.3 ст.1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Ураховуючи викладене, правила цієї статті можуть бути застосовані, якщо: у спад-коємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Отже, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 18 січня 2018 року (справа № 198/476/16-ц, провадження № 61-1750св18).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, оскільки наведені ним обставини не пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Доводи апеляційної скарги зводяться до неправильної оцінки судом доказів, наданих позивачем.

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 265 ЦПК України.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи і дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ст.375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий І.О.Дундар

Судді: Н.С.Краснощокова

О.О.Тимченко