Справа №205/3538/18
Провадження №2о/200/99/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«19» вересня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Сокол І.С.

заявника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася в суд з вказаною заявою. В заяві посилається на те, що 06.03.2004 року помер ОСОБА_3, з яким перебувала у шлюбі її бабуся ОСОБА_4 Вони разом мешкали за адресою м. Дніпро, вул. Камяногірська, 23. Після його смерті заявник разом із своїм чоловіком та неповнолітнім сином на прохання бабусі вселилась за даною адресою. Після вселення заявника та її сімї в 2004 році вони разом з ОСОБА_4 стали мешкати однією сімєю: вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права та обовязки, разом проводили свята, на спільні кошти робили ремонт в домоволодінні.

25.09.2009 року ОСОБА_4 склала заповіт на імя заявника та заповідала їй все майно де б воно не було та з чого воно не складалось на день смерті.

30.04.2013 року ОСОБА_4 Г,Г. померла та заявник звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

11.12.2013 року постановою приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2 заявникові було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №23 по вул. Камяногірській у м. Дніпр, оскільки заявник не зверталась із заявою про прийняття спадщини за заповітом у встановлений законом строк та не надала підтвердження того, що на час відкриття спадщини заявник проживала разом зі спадкоємцем.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2018 року дану справу, яка надійшла з Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю, прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні заявник підтримала вимоги в повному обсязі, пославшись на викладене в заяві. Просила задовольнити вимоги.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

ОСОБА_7 до п.5 ч.2 ст.234ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В судовому засіданні встановлено, що заявник є онукою ОСОБА_4, що підтверджується копіями документів, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.7, 8,10,11).

Бабуся заявника - ОСОБА_4 разом з чоловіком ОСОБА_3, мешкали за адресою м. Дніпро, вул. Камяногірська, 23. ОСОБА_3 був власником зазначеного домоволодіння. Цей факт підтверджується довідкою №527 від 09.12.2013 року, виданою Головою квартального комітету Ленінського району м. Дніпропетровська(а.с.19).

06.03.2004 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13).

Після його смерті заявник разом із своїм чоловіком та неповнолітнім сином ОСОБА_8 на прохання бабусі вселилась за даною адресою

Відповідно до довідки, виданої квартальним комітетом Ленінського району м. Дніпропетровська №39 від 18.11.2017 року та №527 від 09.12.2013 року, заявник разом із сімєю зареєстрована та фактично проживає з березня 2004 року по цей час за спірною адресою.

ОСОБА_7 засвідчення факту постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.12.2013 року, завіреного Головою квартального комітету №40 Ленінського району м. Дніпропетровська, зазначено, що заявник постійно проживала, приймала участь в управлінні майном та піклувалась про свою рідну бабусю ОСОБА_4 з моменту смерті її чоловіка ОСОБА_3 з березня 2004 року, що також засвідчено та підтверджено свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Також факт постійного проживання заявника разом з ОСОБА_4 підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, яка є матірю заявника, та ОСОБА_6, який є її сусідом за вищевказаною адресою.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що померла ОСОБА_4 була її матірю, а заявник є її донькою. Приблизно з початку 2005 року донька вселилась, із дозволу бабусі, до неї, проживала там на момент смерті ОСОБА_4, тобто в 2013 році, та проживає по теперішній час в цьому домоволодінні.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є сусідом ОСОБА_1 та знає її з 2004 року. Вони разом з ОСОБА_4, яка є її бабусею, постійно проживали разом, вона є єдиною онукою померлої бабусі. Заявник та її чоловік займались похованням бабусі та доглядали її.

Відповідно до п. 1 Ппостанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст.273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Встановлення факту постійного проживання разом з померлою ОСОБА_4 необхідно заявнику для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 та від встановлення зазначеного факту залежить виникнення її майнових прав на спадкове майно.

З огляду на викладене та враховуючи пояснення свідків, наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що обґрунтування заяви ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а надані докази свідчать про постійне проживання заявника разом з спадкоємцем ОСОБА_4 за адресою м. Дніпро, вул. Камяногірська, 23, станом на 30.04.2013 року, тобто на день смерті ОСОБА_4.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 265-268, 317, 319 ЦПК України, суд ,

В И Р І Ш И В:

Вимоги ОСОБА_1, заінтересована особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 (ІК НОМЕР_1) на час відкриття спадщини, тобто станом на 30.04.2013 року постійно проживала разом із спадкоємцем ОСОБА_4., за адресою м. Дніпро, вул. Камяногірська, №23.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В.Женеску