Справа № 489/3166/18
Номер провадження 2/489/1825/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді - Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Супрун Т.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В

17 травня 2018 року позивач звернулася з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 4000 грн.00 коп. щомісячно до повноліття дитини.

Посилалась на те, що сторони проживали однією сім'ю без реєстрації шлюбу, мають малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що дитині потрібно забезпечити належний рівень життя, необхідний для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Дитини хворіє, потребує догляду та лікування. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

У судовому засіданні позивач та представник підтримали вимоги. Вважають, що відповідач має змогу надавати аліменти на утримання сина у зазначеному розмірі, оскільки є приватним підприємцем, а 4000 грн. у місяць вистачить для нормальної життєдіяльності дитини.

Представник відповідача позов визнав частково у розмірі 1000 грн. щомісячно. Підтримав позицію, викладену у відзиві, стосовно того, що

- відповідач має на утриманні дружину, яка не працює, допомагає батькові - інваліду 3 групи та матері, обидва похилого віку;

- відповідач не має постійного заробітку, його реєстрація як підприємця не свідчить про отримання доходів, натомість він підробляє інколи неофіційно;

- надає допомогу дитині у розмірі 1000 грн. щомісячно.

З'ясувавши фактичні обставини, дослідивши надані докази, судом виходить з такого.

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до Довідки ТОВ «Телец-ВАК» від 11.04.2018 року за № 30, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з матерію - ОСОБА_1.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.05.2018 року, ОСОБА_4, займається роздрібненою торгівлею автомобільними деталями та приладдям, технічним обслуговування та ремонтом автомобілів.

Даних щодо розміру доходів або їх відсутність у відповідача суду не надано, клопотання щодо витребування довідки не заявлено.

Суду також не надано доказів щодо перебування у відпустці по догляду за дитиною позивача, а також довідки щодо доходів позивача.

Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб, ОСОБА_4 зареєстрував шлюб із ОСОБА_6 06.02.2018 року.

Доказів щодо перебування на утриманні ОСОБА_4 дружини суду не надано, сам по собі факт перебування у зареєстрованому шлюбі не свідчить про непрацездатність або відсутність доходів у неї, а також щодо спільного проживання подружжя.

Стосовно долучених до відзиву копій пенсійних посвідчень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід зазначити, що відповідачем не надано свідоцтва про народження, на підтвердження родинних відносин із зазначеними особами, не надано доказів спільного проживання із ними однією сім'єю. Крім того, ці особи є пенсіонерами та, відповідно, отримують державну допомогу як непрацездатні особи, розмір якої відповідачем не зазначено.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Визначаючи розмір аліментів, суд керується ст.ст. 181, 183, 184 СК України, тобто аналогічними нормами, які передбачають, що аліменти можуть присуджуватися в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначене кореспондується з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складає - 1492,00 грн., з 1 липня - 1559,00 грн., з 1 грудня - 1626,00 грн. Длядитини, віком від 6 до 18 років у 2018 році він складає : з 01.01. по 30.06. - 1860 грн.00 коп. ; з 01.07. по 30.11. - 1944 грн.00 коп. ; з 01.по 31.12.2018 року - 2027 грн.00 коп.

Зазвичай, для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, потрібно декілька підстав: або заяви одержувача, або домовленість між сторонами (ч. 1,2 ст. 184, ч.1 ст.181 СК України) та відсутність працевлаштування особи з якої стягуються аліменти. У всіх інших випадках, аліменти стягуються у частці від доходу батька або матері дитини.

Отже,необхідно зазначити, що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, протягом року, державою постійно переглядається в бік збільшення його розміру. Тому суд вважає недоцільним стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, через необхідність , за певних умов у подальшому, переглядати цей розмір.

Суду не надано достовірних доказів про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину.

Визнаний відповідачем розмір аліментів (1000 грн. 00 коп. щомісячно) не відповідає встановленому державою мінімуму для дитини, а 50 % від нього є недостатньою сумою для утримання дитини, отже не може бути прийнятий до уваги.

Враховуючи, що позивачем та відповідачем не надано відомостей щодо відсутності у відповідача постійного місця роботи, доходів чи заробітної плати, а клопотання щодо витребування таких відомостей від сторін не надходило, суд вважає, що аліменти підлягають стягненню у частці від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що не порушує права дитини, отже є необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини та відповідає її найвищим інтересам.

Положенням ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_2, аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 травня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, на користь держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, номер та серія паспорта НОМЕР_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1;

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_4, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3

Повне судове рішення складено 01.10.2018.

Суддя Н.С. Тихонова