Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1920/18
Провадження №: 2/332/1057/18
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2018 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1,
при секретарі за участю представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 05.06.2018 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та позивачем ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстровий номер 825. Відповідно до п.8 вказаного договору продавці гарантували, що прав щодо житла, яке є предметом договору, зокрема прав наймача, у третіх осіб немає. При цьому, на теперішній час в спірній квартирі також зареєстрований відповідач ОСОБА_5, місце фактичного проживання якого позивачу невідоме. У звязку із чим, позивач просить усунути перешкоди в користуванні належним їй на праві власності майном, визнавши відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 10 в будинку № 22 по вул. Тенісній в м. Запоріжжі.
Представник позивача ОСОБА_3, в судовому засідання позов підтримала, просила його задовольнити з мотивів, викладених в заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було опубліковане 18.07.2018 року та 06.08.2018 року, але в судове засідання останній не зявився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 05.06.2018 року, укладеним між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та позивачем ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстровий номер 825, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 126414296 від 05.06.2018 року (а.с.8-9,11).
Згідно п.8 вказаного договору купівлі-продажу, продавці гарантували, що прав щодо житла, яке є предметом договору (прав наймача, прав застави, право довічного користування, тощо) як у межах, так і за межами України у третіх осіб немає.
Як вбачається із відповіді, наданої на запит суду департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/4466 від 04.07.2018 року, відповідач зареєстрований в вищезазначеній квартирі (а.с.17).
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, кожний окремо, пояснили, що є сусідами позивача, та повідомили, що відповідач не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сімї власника житлового будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Оскільки житлові права членів сімї є похідними від прав самого власника цього житла, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів її сімї на користування цією квартирою.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 не є ані власником, ані співвласником спірної квартири, договір найму житла з ним не укладався і він не є членом сімї власника квартири позивача ОСОБА_4
Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки судом встановлено, що позивач є власником вказаної квартири, але її право щодо володіння своїм майном порушується відповідачем, тому позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 280-282ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) до ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування квартирою № 10 в будинку № 22 по вул. Тенісній в м. Запоріжжі.
Заочне рішення може бути переглянуто Заводським районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя.
Повний текст заочного рішення складено 27.09.2018 року.
Суддя: О.С. Яцун