РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11677/16-ц

пр. № 2/759/380/18

22 жовтня 2018 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Миколаєць І. Ю., розглянувши у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Публічного акціонерного товариства "ПроКредит банк" (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 107 "А"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про визнання припиненими договору поруки та зобов'язань поруки,

ВСТАНОВИВ:

22.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ПроКредит банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про визнання припиненим Договору поруки № 1110-ДП1 від 18.04.2005 року, укладеному між Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк" та ОСОБА_1

Позовні вимоги мотивовано тим, що Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» не звернулося до позивачки, як до поручителя, з вимогою про сплату заборгованості протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання.

05.09.2017 року у повторному автоматичному розподілі справа за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Публічного акціонерного товариства "ПроКредит банк" (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 107 "А"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спорк, - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про визнання припиненими договору поруки та зобов'язань поруки, була зареєстрована за суддею Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.09.2017 р. справу прийнято в провадження судді Миколаєць І.Ю.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України (за редакцією ЗУ № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р., в дії з 15.12.2017 р.), заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.04.2018 р. продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, клопотань від сторін у справі про розгляд справи в судовому засіданні не надійшло, а тому суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 13 квітня 2005 року між ПАТ "ПроКредит Банк", та ОСОБА_2 укладено рамкову угоду № 1110, за умовами якої банк відкрив позичальнику кредитну лінію терміном на 72 місяці (а.с. 9).

В подальшому, на підставі вказаної рамкової угоди 11 вересня 2006 року між ПАТ "ПроКредит Банк" та ОСОБА_2 укладено договір про надання траншу № 8.7951/1110 про надання коштів у сумі 7000 тис. долларів США на строк користування 36 місяців під 17 відсотків річних. Додатком 1 до договору траншу № 8.7951/1110 від 11.09.2006 року передбачено, що позичальник має повернути надані кошти у строк до 18.09.2009 року. До договору про надання траншу № 8.7951/1110 від 11.09.2006 року внесено зміни договором № 1 від 26.02.2009 року в частині дострокового погашення кредиту .

12 вересня 2006 року між ПАТ "ПроКредит Банк" та ОСОБА_2 укладено договір про надання траншу № 8.7951/1110-ДТ2 про надання коштів у сумі 8000 тис. доларів США на строк користування 36 місяців під 17 відсотків річних. Додатком 1 до договору траншу № 8.7951/1110-ДТ2 від 25.09.2006 року передбачено, що позичальник має повернути надані кошти у строк до 18.09.2009 року. До договору про надання траншу № 8.7951/1110-ДТ2 від 25.09.2006 року внесено зміни договором № 1 від 25.02.2009 року в частині дострокового погашення кредиту.

30 липня 2007 року між ПАТ "ПроКредит Банк" та ОСОБА_2 укладено договір про надання траншу № 8.9659/1110 про надання коштів у сумі 17000 тис. доларів США на строк користування 36 місяців під 16 відсотків річних. Додатком 1 до договору траншу № 8.9659/1110 від 30.07.2007 року передбачено, що позичальник має повернути надані кошти у строк до 19.07.2010 року. До договору про надання траншу 8.9659/1110 від 30.07.2007 року внесено зміни договором № 1 від 26.02.2009 року в частині дострокового погашення кредиту.

26 лютого 2008 року між ПАТ "ПроКредит Банк" та ОСОБА_2 укладено договір про надання траншу № 8.10594/1110 про надання коштів у сумі 30000 тис. доларів США на строк користування 60 місяців під 13 відсотків річних.

На забезпечення виконання взятих сторонами зобов'язань, 18.04.2005 року між Банком та позивачкою - ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 1110-ДП1 (надалі - Договір поруки).

Відповідно до п. 1.2. Договору поруки сторони цього договору встановили, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Кредитором відповідати по зобов'язанням громадянки України ОСОБА_2, що є суб'єктом підприємницької діяльності, які випливають з умов рамкової угоди № 1110 від 13.04.2005 р., договорів про надання траншу, графіків повернення коштів та сплати відсотків, які є невід'ємною частиною Рамкової угоди.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

У разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачені три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позов до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України, необхідно зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі N 6-53цс14, від 14 вересня 2016 року у справі N 6-1451цс16.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Договором поруки сторонами не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України.

Аналогічні висновки зроблено у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 2-1283/11.

В матеріалах справи відсутні докази того, що кредитором протягом строку дії поруки пред'явлено позов до поручителя, а тому суд приходить до висновку, що порука є припиненою .

За таких обставин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність позовні вимоги задовольнити, визнати припиненим договір поруки № 1110-ДП1 від 18.04.2005, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк".

Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551,21 грн.

Відповідно до ст. 15, 16, ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 6, ч. 13 ст. 7, 8-13, 18, 19,77-79, 89, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Публічного акціонерного товариства "ПроКредит банк" (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 107 "А"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спорк, - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про визнання припиненими договору поруки та зобов'язань поруки - задовольнити.

Визнати припиненими договір поруки № 1110-ДП1 від 18.04.2005, укладений між ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) та Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк" (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 107 "А"; ), та всі зобов'язання за цим договором.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 107 "А"; ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) витрати по оплаті судового збору у розмірі 551,21 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через суд першої інстанції. Порядок подання апеляційної скарги діє до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І. Ю. Миколаєць