Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2018 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першотравенської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на ? частину житлового будинку по праву спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Першотравенської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок по праву спадкування за заповітом.

Позивач в позові посилається на те, що 10 листопада 1998 року помер її батько - ОСОБА_2. Після його смерті залишилася спадщина, що складається з ? частини житлового будинку з господарськими спорудами в с. Першотравенка, вул. Вишнева, 67 Магдалинівського району Дніпропетровської області, що належала йому на підставі свідоцтва про право власності від 05 травня 1992 року. Рішенням Магдалинівського районного суду від 19 липня 1999 року право власності на іншу ? частину вказаного житлового будинку було визнано за колишньою дружиною батька позивача - ОСОБА_3.

За життя батько позивача залишив заповіт від 14 березня 1995 року, посвідчений виконкомом Першотравенської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 15, в якому вказав позивача як єдину спадкоємицю всього його майна.

Позивач фактично прийняла спадщину, оскільки після смерті батька проживала в його будинку, вступивши управління та володіння спадковим майном.

Оскільки відповідно до рішення Магдалинівського районного суду від 19 липня 1999 року право власності на ? частину житлового будинку було визнано за ОСОБА_3, то позивач вважає, що як спадкоємиця за заповітом має право спадкувати іншу ? частину, яка належала її батькові.

Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки її батько належним чином не зареєстрував своє право власності на ? частину житлового будинку. Тому позивач вимушена звертатися до суду та просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами по праву спадкування за заповітом.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій вона прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі.

Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав.

В заповіті від 14 березня 1995 року, посвідченому виконкомом Першотравенської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та внесеного в реєстр за № 15, ОСОБА_2 вказав позивача, як спадкоємця всього свого майна (а. с. 6).

ОСОБА_2 помер 10 листопада 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 217062, актовий запис № 20 (а. с. 8).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі свідоцтва про право власності від 05 травня 1992 року, житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Вишнева, 67 в с. Першотравенка Магдалинівського району Дніпропетровської області, належав ОСОБА_2 (а. с. 7).

Рішенням Магдалинівського районного суду від 19 липня 1999 року право власності на 1/2 частину вище вказаного житлового будинку було визнано за колишньою дружиною батька позивача - ОСОБА_3 (а. с. 15).

У відповідності до ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач фактично прийняла спадщину, оскільки після смерті батька, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 534 ЦК України (ред. 1963 року) заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем померлого ОСОБА_2, після його смерті фактично прийняла спадщину, має право на спадкування за заповітом. Тому суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 534 549 ЦК України (ред..1963 року),ч. 4,5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України (ред. 2003 року) суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, після ОСОБА_2, померлого 10 листопада 1998 року, по праву спадкування за заповітом право власності на:

-? частину житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Вишнева, 67 в с. Першотравенка Магдалинівського району Дніпропетровської області, що складається з: А - житловий будинок загальною площею 33,8 кв. м., житловою площею 25,8 кв. м.; а - сіни; Б - літня кухня; б - прибудова; В - гараж; Г - сарай; Д - сарай; к - колодязь; № 1 хвіртка; № 2 - ворота; № 3 паркан.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук