Ухвала

20 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 640/17340/15-ц

провадження № 61-3203 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 80 584 грн 14 коп. на відшкодування майнової шкоди, 800 грн витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження, 2 тис. грн витрат на правову допомогу. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У листопаді 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року, у якій заявник просить вказані рішення та ухвалу скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Разом із касаційною скаргою до суду надійшло клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Як на підставу поновлення строку на касаційне оскарження, заявник посилається на те, що він вже подавав касаційну скаргу на вказані судові рішення в передбачені законом строки, проте ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2018 року касаційна скарга повернута заявнику у зв'язку з невиконанням вимог ухвал Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху від 29 січня 2018 року та про продовження строку на усунення недоліків від 29 березня 2018 року. ОСОБА_1 зазначає, що вказані ухвали суду касаційної інстанції він не отримував, оскільки вони були направлені на невірну адресу, що підтверджується листами-поверненнями, які містяться в матеріалах касаційного провадження.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

У вказаній справі ціна позову становить 80 584 грн 14 коп. яка станом

на 1 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн ? 100 = 176 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до наведених приписів ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Таких випадків судом не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної карги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта