Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 425/2737/17

Провадження № 14-408 цс 18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю.

розглянула справу за позовом ОСОБА_3 (далі також - позивач) до Рубіжанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі також - відповідач) про встановлення неправильності запису в акті цивільного стану

за касаційною скаргою позивача на ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 листопада 2017 року, постановлену суддею Романовським Є. О., й ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 5 грудня 2017 року, постановлену колегією суддів у складі НазаровоїМ. В., Єрмакова Ю. В., Орлова І. В.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_3;

відповідач: Рубіжанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 13 липня 2017 року позивач отримала мотивований приписами абзацу 4 частини третьої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» висновок відповідача про відмову внести зміни до складеного ним актового запису про народження № 815 від 31 жовтня 1965 року.

2. 25 жовтня 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що 31 жовтня 1965 року відповідач видав їй свідоцтво про народження, в якому допустив помилку, вказавши датою народження «ІНФОРМАЦІЯ_1» замість «ІНФОРМАЦІЯ_2». Просила встановити неправильність запису про її народження в акті громадянського стану № 815 від 31 жовтня 1965 року, в якому замість дати народження «ІНФОРМАЦІЯ_2» була вказана дата «ІНФОРМАЦІЯ_1», а також зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису про народження позивача, вказавши датою народження «ІНФОРМАЦІЯ_2» замість «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. 17 листопада 2017 року Рубіжанський міський суд Луганської області постановив ухвалу, якою закрив провадження у справі.

4. Суд вважав, що відповідач є суб'єктом владних повноважень, а спір про оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження особи за її заявою є публічно-правовим, з огляду на що справа має розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Мотивував ухвалу також висновками Верховного Суду України, сформульованими у постанові від 3 жовтня 2017 року у справі № 21-5607 а 15.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

5. 5 грудня 2017 року Апеляційний суд Луганської області постановив ухвалу, якою залишив без змін ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 листопада 2017 року.

6. Суд апеляційної інстанції вважав, що орган державної реєстрації актів цивільного стану є суб'єктом владних повноважень. А оскільки державна реєстрація актів цивільного стану має публічно-правову природу, то, звертаючись із заявою (вимогою) до такого органу, особа вступає з ним у публічно-правові відносини.

7. З огляду на пункт 4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20 травня 2013 року № 8 апеляційний суд дійшов висновку, що спір про відмову органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи слід кваліфікувати як публічно-правовий. А тому справа має розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Обґрунтовував ухвалу також висновками Верховного Суду України, сформульованими у постанові від 3 жовтня 2017 року у справі № 21-5607 а 15.

Короткий зміст вимог касаційної скарг

8. 7 лютого 2018 року позивач звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою. Просить скасувати ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 листопада 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 5 грудня 2017 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

9. 22 серпня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

10. Мотивував тим, що позивачоскаржує ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 листопада 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 5 грудня 2017 року з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

11. Позивач вважає, що оскаржувані ухвали постановлені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що спори про визнання запису в акті цивільного стану неправильним і про внесення змін до нього мають розглядатися за правилами цивільного судочинства.

(2) Доводи відповідача

12. 12 квітня 2018 року надійшов відзив відповідача на касаційну скаргу, мотивований відсутністю первинних документів, які би підтверджували помилковість актового запису про народження, внесеного до свідоцтва про народження позивача.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

13. Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої й апеляційної інстанцій, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

14. Згідно з частиною першою статті 17 КАС України у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

15. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини другої статті 17 КАС України).

16. Пункт 1 частини першої статті 3 КАС України у вказаній редакції визначав справою адміністративної юрисдикції публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

17. Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб'єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов'язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

18. Згідно з пунктами 1 і 2 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу (далі також - ЦПК) України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

19. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб'єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

20. Відтак, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з'ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

21. У цій справі спірні правовідносини пов'язані з відмовою відповідача внести зміни до актового запису про народження позивача через відсутність відповідних первинних документів, визнанням позивачем такої відсутності та бажанням встановити факт її народження у дату, відмінну від тієї, що вказана в актовому записі.

22. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи (частина друга статті 49 ЦК України).

23. Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон).

24. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону).

25. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону).

26. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

27. Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

28. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

29. Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

30. У позовній заяві позивач просила встановити неправильність запису про її народження в акті цивільного стану та зобов'язати відповідача внести до нього зміни.

31. Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, ВеликаПалата Верховного Суду бере до уваги те, що позивач погодилася з рішенням відповідача про відмову внести зміни до відповідного актового запису, визнавши, що не має первинних документів, які би свідчили про те, що запис про її народження в акті цивільного стану № 815 від 31 жовтня 1965 року є неправильним, а правильною датою народження є «ІНФОРМАЦІЯ_2».

32. У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи.

33. У касаційній скарзі позивач висловлювала подив з приводу того, «як можна оскаржувати дії Відповідача в порядку адміністративного судочинства (визнаючи неправомірними дії), якщо його дії законні та правомірні, немає первинних документів, він (Відповідач) не може зробити зміни в актовому записі (якщо би були первинні документи, і Відповідач відмовився внести зміни, то тоді його дії треба було оскаржувати в порядку адміністративного судочинства)».

34. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, ЦК України та іншим законом, не є вичерпним (частина третя статті 270 ЦК України). Позивач звернулася до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (частина перша статті 273 ЦК України) на відображення достовірної інформації про дату народження в актовому записі, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану. У позовній заяві відсутні доводи за частиною третьою статті 2 КАС України у редакції, чинній на час звернення, щодо неправомірності вказаної відмови відповідача. А вимога позивача зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису є похідною від вимоги встановити неправильність такого запису.

35. Тому об'єктом перевірки національними судами у цій справі є не дотримання відповідачем процедури розгляду звернення позивача про внесення змін до актового запису про народження № 815 від 31 жовтня 1965 року й оцінка правомірності дій з відмови у задоволенні цього звернення, а встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт народження позивача ІНФОРМАЦІЯ_2, і залежно від встановлених обставин вирішення питання про неправильність актового запису про дату народження позивача та зобов'язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши такою датою «ІНФОРМАЦІЯ_2» замість «ІНФОРМАЦІЯ_1». Крім того, для встановлення вірної дати народження позивач у позовній заяві просить викликати для допиту свідків, які би могли засвідчити факт її народження не 21, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2.

36. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін виник публічно-правовий спір стосовно оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження особи, та вважає, що позов має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

37. У постанові від 3 жовтня 2017 року в справі № 21-5607 а 15 про визнання незаконною відмови змінити по батькові та зобов'язання відповідача провести реєстрацію зміни відповідного актового запису цивільного стану Верховний Суд України дійшов висновку, що спір стосовно відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є публічно-правовим, і на нього поширюється юрисдикція адміністративного суду.

38. Застосовуючи вказаний висновок Верховного Суду України у справі № 425/2737/17, суди першої й апеляційної інстанцій не врахували різні предмети та підстави позовів. У справі, яка розглядається, позивач не оскаржувала відмову внести зміни до актового запису про її народження, не просила визнати неправомірними дії відповідача. Вона хотіла, щоби суд вирішив питання про помилковість вказаної у відповідному записі дати її народження, оскільки відповідач не хотів через відсутність первинних документів самостійно виправити допущену, на думку позивача, помилку. Натомість, у справі № 21-5607 а 15, яку розглянув Верховний Суд України, позивач оскаржував відмову відділу реєстрації актів цивільного стану вчинити певні дії, вважаючи цю відмову неправомірною.

39. Отже, застосування судами першої й апеляційної інстанцій у справі № 425/2737/17 висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 3 жовтня 2017 року в справі № 21-5607 а 15, є необґрунтованим.

(2) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

(2.1) Щодо суті касаційної скарги

40. Відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

41. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має, зокрема, право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду (пункт 2 частини першої статті 409 ЦПК України).

42. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

43. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина третя статті 411 ЦПК України).

44. ВеликаПалата Верховного Суду вважає касаційну скаргу обґрунтованою. Тому ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 листопада 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 5 грудня 2017 року слід скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

(2.2) Щодо судових витрат

45. З огляду на висновок щодо суті касаційної скарги судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору.

(3) Висновки щодо застосування норм права

46. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

47. Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

48. Суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов'язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату.

49. Натомість у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи.

Керуючись частиною першою статті 400, частиною третьою статті 406, пунктом 2 частини першої статті 409, статтями 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

2. Ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 листопада 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 5 грудня 2017 року скасувати, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді: Н. О. АнтонюкЛ. М. Лобойко
С. В. БакулінаН. П. Лященко
В. В. БританчукО. Б. Прокопенко
В. І. ДанішевськаЛ. І. Рогач
О. С. Золотніков І. В. Саприкіна
О. Р. КібенкоО. М. Ситнік
В. С. КнязєвВ. Ю. Уркевич
Повний текст постанови підписаний 21 листопада 2018 року.