РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6058/18

пр. № 2/759/4649/18

17 вересня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в квітні 2018 року заявив позов про стягнення з ОСОБА_2 6000 доларів США на погашення заборгованості за договором позики, в перерахунку на національну валюту на день ухвалення рішення, за підстав неналежного виконання відповідачем умов договору.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 03.05.2018р., справа призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач в установлений суддею строк відзиву на позов не надіслав, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не надходило.

Судом встановлено таке.

ОСОБА_2 25.02.2015 р. взяла в борг у ОСОБА_1 20000 дол. США, які зобов'язалася повернути до 01.05.2015р.

Передачу коштів сторони оформили відповідною розпискою (а.с. 7).

Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно ч.2 ст. 1046 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За таких обставин та вимог закону, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов'язання, що випливають з договору позики.

Статтею 1049 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За позовною заявою, ОСОБА_2 у вересні 2016 року та 23.04.2018 року повернула позивачу 14 000 дол. США.

Наявність розписки у позивача, вказує на те, що борг відповідачем не погашено в повному обсязі, а тому суд визнає, що позов про стягнення залишку позики в сумі 6000 дол. США, що є еквівалентно 168912,43 грн., є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

За такого рішення, судові витрати у справі мають бути покладені на відповідача, відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст. ст. 13, 81, 258, 258, 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_2, виданий Святошинським РУГУ МВС України в м. Києві 20.02.2003 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1) 168912 грн.43 коп. на погашення заборгованості за договором позики від 25.02.2015 р., 1570 грн. 72 коп., а всього стягнути 170483 (сто сімдесят тисяч чотириста вісімдесят три) грн. 15 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинського районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Головуючий Сенько М.Ф.