Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 161/205/17

провадження № 61-864св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідачі: ліквідатор публічного акціонерного товариства «Банк Форум», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит», фізична особа-підприємець ОСОБА_3, державний реєстратор Комунального підприємства «Волинське бюро технічної інвентаризації» Яремчук Григорій Ярославович,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко ЛесяВолодимирівна, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_6 - представника ОСОБА_2, ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Волинської області від 23 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Русинчука М. М., Осіпука В. В., Матвійчук Л. В. та касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2017 року у складі суді Подзірова А. О. та рішення апеляційного суду Волинської області від 23 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Русинчука М. М., Осіпука В. В., Матвійчук Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернулися до суду із позовом до ліквідатора публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум»), товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит»), фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, державного реєстратора Комунального підприємства «Волинське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Волинське бюро технічної інвентаризації») Яремчука Г. Я., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л. В., Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги, визнання протиправними та скасування рішення, дії державного реєстратора та скасування запису.

Позовна заява мотивована тим, що 09 липня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум»), правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0523/09/22-CLNv, згідно з умовами якого банк відкрив відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 70 000,00 доларів США для придбання земельної ділянки і будівництва житла та надав ОСОБА_2 кредит у межах цієї кредитної лінії, за процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 13, 5% річних строком до 06 липня 2018 року.

На забезпечення виконання взятих ОСОБА_2 зобов'язань 09 липня 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ковальчук Л. С., предметом якого є нерухоме майно - нежиле приміщення, нотаріальна контора /літер А-2/ загальною площею 24,8 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1.

05 жовтня 2016 року між АКБ «Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» укладено договори про відступлення права вимоги № 241-Ф та про відступлення прав за іпотечним договором, згідно з якими всі права первісного кредитора за кредитним договором та договором іпотеки перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит».

06 жовтня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» та фізичною особою-підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_3 укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором, а також за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1507.

На обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що при укладені вищенаведених договорів відступлення прав вимоги не було враховано того факту, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2010 року кредитний договір від 09 липня 2008 року № 0523/09/22-CLNv було розірвано, тому вважають що їх зобов'язання за кредитним договором припинилися.

Позивачі звертають увагу на те, що з 13 червня 2014 року АКБ «Форум» перебуває на стадії ліквідації, а тому позбавлений права укладати угоди про відступлення права грошових вимог.

Також зазначають, що кредитодавцем та іпотекодержателем за змістом статті 1054 ЦК України може бути лише банк або фінансова установа. ФОП ОСОБА_3 не має такого статусу, а тому не може набути статусу кредитодавця за договорами про відступлення прав вимог.

В частині позовних вимог до державного реєстратора посилалися на те, що на час проведення державної реєстрації права власності за ФОП ОСОБА_3 постановою державного виконавця від 17 вересня 2010 року на спірне нерухоме майно було накладено обтяження та заборонено його відчуження, тому державний реєстратор не мав права проводити будь-які дії з реєстрації вказаного нерухомого майна.

З урахуванням вищенаведеного та заяви про збільшення позовних вимог (а. с. 84-94, т. 2) позивачі просили суд: 1) визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги № 241-Ф та про відступлення прав за іпотечним договором, укладеним між АКБ «Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» від 05 жовтня 2016 року; 2) визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» та фізичною особою ОСОБА_3 від 06 жовтня 2016 року; 3) визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Яремчука Г. Я. від 28 лютого 2017 року 15:36:34, індексний номер 34074309 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення, нотаріальну контору, загальною площею 149 кв. м, яке знаходиться АДРЕСА_1; 4) визнати протиправними дії державного реєстратора КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Яремчука Г. Я., що полягають у внесенні запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення від 28 лютого 2017 року 15:36:34, індексний номер 34074309 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - нежиле приміщення, нотаріальну контору, загальною площею 149 кв. м, яке знаходиться на АДРЕСА_1; 5) скасувати запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо реєстрації за ОСОБА_3 прав власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, та складається з нежилого приміщення площею 149 кв. м, реєстраційний номер майна 101 шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також стягнути з відповідачів на їх користь судові витрати у справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2017 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано частково недійсним пункт 1.2 договору про відступлення права вимоги від 05 жовтня 2016 року № 241-Ф, укладеного між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» в частині визначення загального розміру заборгованості боржника перед первісним кредитором, з зазначенням абзацу другого пункту 1.2 в наступній редакції:

«Станом на дату укладення сторонами цього договору загальний розмір заборгованості боржника перед первісним кредитором становить 26 251,75 центів США, що за курсом НБУ станом на дату укладення договору становить 678 986,16 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 26 251,75 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату укладення договору становить 678 986,16 грн; заборгованість із сплати процентів - 0,00 грн; заборгованість із сплати комісії комісіям - 0,00 грн; штрафні санкції (штраф, пеня) - 0,00 грн»

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Яремчука Г.Я. від 28 лютого 2017 року 15:36:34, індексний номер 34074309 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - нежиле приміщення, нотаріальну контору, загальною площею 149 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано протиправними дії державного реєстратора КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Яремчука Г. Я., що полягають у внесенні запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення від 28 лютого 2017 року 15:36:34, індексний номер 34074309 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - нежиле приміщення, нотаріальну контору, загальною площею 149 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Скасовано запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 19242975 щодо реєстрації за ФОП ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, та складається з нежилого приміщення площею 149 кв. м, реєстраційний номер майна 101 шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи вимоги про визнання недійсними договорів про відступлення прав за іпотечним договором, укладеним між АКБ «Форум» і ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» від 05 жовтня 2016 року та про відступлення права вимоги за іпотечним договором між ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» і фізичною-особою ОСОБА_3 від 06 жовтня 2016 року, суд виходив із того, що укладені в ці ж дні між цими особами згадані договори про відступлення права вимоги фактично є договорами факторингу, а не цесії (відступлення права вимоги).

Вирішуючи питання про визнання недійсним пункту 1.2 договору про відступлення прав вимоги від 05 жовтня 2016 року № 241-Ф суд, виходив із того, що в оспорюваному пункті договору надмірно завищена загальна сума грошового зобов'язання, яке належить до відступлення. Тому в цій частині суд задовольнив позов частково шляхом визнання недійсним цього пункту договору про відступлення права вимоги від 05 жовтня 2016 року № 241-Ф, який укладений між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит», а саме в частині визначення загального розміру заборгованості боржника перед первісним кредитором, із зазначенням абзацу другого п. 1. 2. в іншій редакції.

Суд першої інстанції з висновком якого в цій частині погодився і апеляційний суд, вирішуючи спір в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування дії і рішення державного реєстратора щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно - нежиле приміщення, нотаріальну контору, загальною площею 149 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виходив із того, що на день реєстрації права власності за ФОП ОСОБА_3 (28 лютого 2017 року) був чинний арешт на вказане нерухоме майно, який накладений постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 17 вересня 2010 року ВП № 21428279, та те, що державним реєстратором КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Яремчуком Г. Я. 22 лютого 2017 року зареєстровано право власності на нерухоме майно загальною площею 149 кв. м, враховуючи, що оцінка спірного майна була проведена з розрахунку площі 24,8 кв. м, а не 149 кв. м.

23 листопада 2017 року рішенням апеляційного суду Волинської області рішення Луцького міськрайонного суду від 10 серпня 2017 року в цій справі в частині його мотивів і визнання частково недійсним пункту 1.2 договору про відступлення права вимоги від 05 жовтня 2016 року № 241-Ф, який укладений між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит», змінено.

Виключено з резолютивної частини рішення абзаци такого змісту:

«Визнати частково недійсним пункт 1.2 договору про відступлення права вимоги від 05 жовтня 2016 року № 241-Ф, який укладений між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» в частині визначення загального розміру заборгованості боржника перед первісним кредитором частково недійсним, з зазначенням абзацу другого п. 1.2 в наступній редакції:

«Станом на дату укладення сторонами цього договору загальний розмір заборгованості боржника перед первісним кредитором складає 26 251,75 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату укладення договору становить 678 986,16 грн, з яких:

заборгованість із сплати кредиту становить: 26 251,75 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату укладення договору складає 678 986,16 грн;

заборгованість із сплати процентів - 0,00 грн;

заборгованість із сплати комісії - 0,00 грн;

штрафні санкції (штраф, пеня) - 0,00 грн»

Виключено з мотивувальної частини рішення висновки суду про недійсність договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором новому іпотекодержателю ОСОБА_3 та про те, що договори про відступлення права вимоги від 05 жовтня 2016 року між ПАТ «Банк Форум» і ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» та від 06 жовтня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 є договорами факторингу.

В решті рішення залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції слід виключити висновки суду про недійсність договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором новому іпотекодержателю ОСОБА_3, а також та про те, що договори про відступлення права вимоги від 05 жовтня 2016 року між ПАТ «Банк Форум» і ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» та від 06 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «Єврокредит» і ФОП ОСОБА_3 є договорами факторингу, оскільки вони ґрунтуються на помилковій оцінці правової природи договорів про відступлення права вимоги.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що розбіжності у розмірі і залишку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 09 липня 2008 року № 0523/08/22-CLNv у договорі від 05 жовтня 2016 року № 241-Ф з наявними у матеріалах справи доказами не можуть бути підставою для визнання цієї частини договору недійсною за приписами статей 215, 218-235 ЦК України. Викладаючи зміст оспорюваного пункту договору в іншій редакції, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та фактично змінив цю частину договору. Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції змінив рішення місцевого суду в частині його мотивів і визнання частково недійсним пункту 1.2 договору про відступлення права вимоги від 05 жовтня 2016 року № 241-Ф.

У грудні 2018 року ОСОБА_6 - представник ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення апеляційного Волинської області, залишити в силі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 - представник ОСОБА_2, ОСОБА_1 посилається на те, що апеляційний суд не визначився з характером спірних правовідносин, зокрема з правовою природою договорів відступлення права вимоги, помилково змінив рішення суду першої інстанції. Крім того, вважає, що висновки апеляційного суду про відсутність передбачених законом підстав для визнання недійсним пункту 1.2 договору про відступлення права вимоги від 05 жовтня 2016 року № 241-Ф також не відповідають закону.

У грудні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 подав до суду касаційну скаргу в якій просив скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2017 року та рішення апеляційного суду Волинської області від 23 листопада 2017 року в частині визнання протиправними дій державного реєстратора, скасування рішення та запису про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 прав власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 та складається з нежитлового приміщення площею 149 кв. м, реєстраційний номер майна 101, ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди при вирішенні спору не врахували, що наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову в апеляційному порядку не оскаржувалося та не переглядалося, а тому воно не підлягає перегляду у суді касаційної інстанції.

У лютому 2018 року ОСОБА_6- представник ОСОБА_2, ОСОБА_1 подав до суду відзив на касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, в якому зазначив, що рішення судів попередніх інстанцій в частині визнання протиправними дій державного реєстратора, скасування рішення та запису про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 прав власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 та складається з нежитлового приміщення площею 149 кв. м, реєстраційний номер майна 101 відповідає закону та встановленим у справі обставинам.

У березні 2018 року державний реєстратор КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Яремчук Г. Я. подав до суду відзив у якому не погоджувався з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2017 року та рішенням апеляційного суду Волинської області від 23 листопада 2017 року в частині визнання протиправними дій державного реєстратора, скасування рішення та запису про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 прав власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 та складається з нежитлового приміщення площею 149 кв. м, реєстраційний номер майна 101, просив в цій частині скасувати рішення судів попередніх інстанцій.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 09 липня 2008 року між АКБ «Форум» та позивачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0523/09/22-CLNv, згідно з умовами якого, банк відкрив відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 70 000,00 доларів США для придбання земельної ділянки і будівництва житла та надав ОСОБА_2 кредит у межах цієї кредитної лінії із встановленням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних строком до 06 липня 2018 року.

На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором цього ж дня між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір предметом якого є нежиле приміщення, нотаріальна контора (літ. А-2) загальною площею 24,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1. Договір посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ковальчук Л. С. та зареєстрований в реєстрі за № 1810.

Пунктами 5.1, 5.2 вказаного договору сторони зробили застереження щодо задоволення вимог іпотекодержателя, в тому числі шляхом прийняття предмета іпотеки у власність, у випадку незадоволення вимог іпотекодержателя протягом 30 днів.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 травня 2010 року у цивільній справі № 2-3024/2010 за позовом ОСОБА_2 до АКБ «Форум» в особі Луцької філії АКБ «Форум» про розірвання кредитного договору та договору іпотеки та за зустрічним позовом АКБ «Форум» в особі Луцької філії АКБ «Форум» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу та звернення стягнення на майно первісний та зустрічний позови задоволені частково.

Розірвано кредитний договір від 09 липня 2008 року № 0523/09/22-CLNv, укладений між АКБ «Форум» та ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АКБ «Форум» заборгованість за кредитним договором від 09 липня 2008 року № 0523/08/22-CLNv у розмірі 38 157,80 доларів США.

Звернуто стягнення на нерухоме майно, яке перебуває в заставі банку, - нежиле приміщення нотаріальної контори (літ. А-2) загальною площею 24,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 13 червня 2014 року № 355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» та згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду № 49 з 16 червня 2014 року розпочалась процедура ліквідації ПАТ «Банк Форум» з відчуженням у процесі ліквідації всіх або частини його активів і зобов'язань на користь приймаючого банку.

Судом також встановлено, що під час здійснення процедури ліквідації банку 05 жовтня 2016 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Єврокредит» (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги № 241-Ф відповідно до умов якого, первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги до ОСОБА_2, що належить первісному кредитору на підставі кредитного договору від 09 липня 2008 року № 0523/08/22-CLNv, а новий кредитор зобов'язується прийняти зазначене вище право вимоги та перерахувати первісному кредитору кошти в сумі ціни відступлення (пункт 1.1 та розділ «Тлумачення термінів» договору).

Умовами договору сторони визначили, що станом на дату укладення договору загальний розмір заборгованості боржника ОСОБА_2 перед первісним кредитором складає 53 068,32 доларів США, з яких: 26 251,75 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 26 816,57 доларів США - заборгованість із сплати процентів за користування кредитом (пункт 1.2 договору).

За фактом передачі права вимоги від банку до ТОВ «ФК «Єврокредит» складено акт прийому-передачі від 05 жовтня 2016 року.

05 жовтня 2016 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Єврокредит» було укладено також договір про відступлення прав за іпотечним договором, відповідно до умов якого, у зв'язку з укладенням договору про відступлення права вимоги від 05 жовтня 2016 року № 241-Ф, банк відступає, а ТОВ «ФК «Єврокредит» набуває прав первісного іпотекодержателя згідно з іпотечним договором, який був укладений між банком та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ковальчук Л. С. 09 липня 2008 року і зареєстрований в реєстрі за № 1810. Вказаний договір про відступлення прав за іпотечним договором був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1494.

Наступного дня, 06 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «Єврокредит» та ФОП ОСОБА_3 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення прав вимоги № 07-10/16 згідно умовами якого, первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги до ОСОБА_2, яке належить первісному кредитору на підставі кредитного договору від 09 липня 2008 року № 0523/08/22-CLNv, а новий кредитор зобов'язується прийняти зазначене вище право вимоги та перерахувати первісному кредитору кошти в сумі ціни відступлення (пункт 1.1 та розділ «Тлумачення термінів» договору).

Умовами вказаного договору сторони визначили, що станом на дату укладення договору загальний розмір заборгованості боржника ОСОБА_2 перед первісним кредитором складає 53 068,32 доларів США, з яких: 26 251,75 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 26 816,57 доларів США заборгованість із сплати процентів за користування кредитом (пункт 1.2 договору). Ціна відступлення права вимоги становить 203 475,35 грн (пункт 5. 1 договору) (а. с. 302-305, т.1).

06 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «Єврокредит» та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, відповідно до умов якого, у зв'язку з укладенням договору про відступлення права вимоги від 06 жовтня 2016 року № 07-10/16, ТОВ «ФК «Єврокредит» відступає, а ОСОБА_3 набуває прав первісного іпотекодержателя згідно з іпотечним договором, який був укладений між банком та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ковальчук Л. С. 09 липня 2008 року і зареєстрований в реєстрі за № 1810. Вказаний договір про відступлення прав за іпотечним договором був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1507.

Набувши за вказаними правочинами права нового кредитора та іпотекодержатя, 08 листопада 2016 року ОСОБА_3 направив відповідно ОСОБА_2 (боржнику) та ОСОБА_1 (іпотекодавцю) вимоги про сплату заборгованості, яка виникла на підставі кредитного договору від 09 липня 2008 року № 0523/08/22-CLNv. Вказані вимоги поштою повернулися не врученими із відмітками «за закінченням терміну зберігання». Аналогічна вимога була опублікована в друкованому засобі масової інформації 02 лютого 2017 року.

22 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернувся до державного реєстратора КП «Волинське бюро технічної інвентаризації»Яремчука Г. Я. із заявою про реєстрацію права власності на предмет іпотеки у зв'язку з невиконанням боржником та іпотекодавцем протягом 30 днів вимоги про задоволення вимог іпотекодержателя.

Рішенням державного реєстратора КП «Волинське бюро технічної інвентаризації» ЯремчукаГ. Я. від 28 лютого 2017 року № 34074309 вирішено провести державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 Запис про реєстрацію права власності був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №19242975.

Згідно даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на день проведення державної реєстрації спірне нерухоме майно було зареєстровано за ОСОБА_1 із загальною площею 149 кв. м, згідно із свідоцтвом про право власності від 15 лютого 2010 року № 98-6, яке видане виконавчим комітетом Луцької міської ради (а. с.124, т.2).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договір цесії, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

Разом з тим розділ І книги п'ятої ЦК України регулює загальні положення про зобов'язання, зокрема положення щодо сторін у зобов'язанні.

Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Таким чином, оскільки позивачі договір про відступлення права вимоги, укладений 06 жовтня 2016 року між ТОВ «Єврокредит» та ФОП ОСОБА_3 в судовому порядку не оспорили, а просили визнати недійсним лише договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, укладений 06 жовтня 2016 року між ТОВ «Єврокредит» та ФОП ОСОБА_3, апеляційний суд дійшов обґрунтованих висновків, що оспорюваний договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, укладений 06 жовтня 2016 року між ТОВ «Єврокредит» та ФОП ОСОБА_3 є похідним від договору про відступлення права вимоги, однак не містить ознак договору факторингу.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та виключаючи з резолютивної частини рішення абзац про визнання недійсним пункту 1.2 договору про відступлення права вимоги від 05 жовтня 2016 року № 241-Ф, апеляційний суд обґрунтовано виходив із відсутності, передбачених статтями 215, 218-235 ЦК України, підстав для задоволення позову в цій частині. Розбіжності щодо розміру заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 09 липня 2008 року № 0523/08/22-CLNv у договорі від 05 жовтня 2016 року № 241-Ф з наявними у матеріалах справи доказами не можуть бути підставою для визнання цієї частини договору недійсним з вказаних правових підстав.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з таким висновками апеляційного суду, оскільки вони є законними та обґрунтованими.

Однак не можна погодитися з висновком суду першої інстанції, з яким також погодився і апеляційний суд, в частині щодо визнання протиправними дій державного реєстратора, скасування рішення та запису про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 та складається з нежитлового приміщення площею 149 кв. м, реєстраційний номер майна 101.

Задовольняючи позовні вимоги в вищезазначеній частині, суд першої інстанції з висновком якого в цій частині погодився і апеляційний суд, виходив із того, що на день реєстрації права власності за ОСОБА_3 (28 лютого 2017 року) постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 17 вересня 2010 року ВП № 21428279 на спірний предмет іпотеки було накладено арешт, а також те, що державним реєстратором КП «ВОБТІ» Яремчуком Г. Я. 22 лютого 2017 року зареєстровано право власності на нерухоме майно загальною площею 149 кв. м, враховуючи, що оцінка спірного майна була проведена з розрахунку площі 24,8 кв. м, а не 149 кв. м.

При цьому суди встановили, що предметом іпотеки згідно з іпотечним договором є нежитлове приміщення, нотаріальна контора, загальною площею 24,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1. Згідно з матеріалами інвентаризаційної справи після проведеної іпотекодавцем реконструкції було змінено технічні характеристики цього об'єкта, а саме - збільшено загальну площу до 149,0 кв. м та видано нове свідоцтво про право власності від 15 лютого 2010 року. Однак нотаріальна контора за вищевказаною адресою, не зважаючи на збільшення загальною площі, є одними і тим самим об'єктом нерухомого майна, зареєстрованим в Реєстрі прав власності за номером 6409.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до положень статті 37 Закону «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Пунктом 5.3 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Суди встановили, що арешт на спірне нерухоме майно - нежитлове вбудоване приміщення - нотаріальна контора (літ. А-2) загальною площею 24,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_1, накладено постановою головного державного виконавця Другого відділу ДВС ЛМУЮ Приходько А П. про відкриття виконавчого провадження від 17 вересня 2010 року на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2010 року, яким звернуто стягнення на нерухоме майно, що перебуває у заставі банку - нежитлове приміщення нотаріальної контори за позовом АКБ «Форум», який відступив право вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит», а товариство в свою чергу 06 жовтня 2016 року відступило право вимоги за іпотечним договором ОСОБА_3 (а. с. 110, т. 2).

Таким чином, арешт на спірне нерухоме майно було накладено державним виконавцем на забезпечення виконання рішення суду на користь кредитора та іпотекодержателя ФОП ОСОБА_3

Рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду в цій частині не відповідають встановленим у справі обставинам, фактично позбавляють іпотекодержателя реалізувати своє право на набуття права власності на іпотечне майно.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, суди виходили з того, що державним реєстратором КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Яремчуком Г.Я. 22 лютого 2017 року зареєстровано право власності на нерухоме майно загальною площею 149 кв. м, враховуючи, що оцінка спірного майна була проведена з розрахунку площі 24,8 кв. м, а не 149 кв. м, однак вказані обставини не можуть бути підставою для задоволення позову, а лише дають право іпотекодавцю отримати компенсацію різниці вартості іпотечного майна з розміром заборгованості.

Відповідно до частини першої, третьої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки судами попередніх інстанцій неправильно застосовано закон, судові рішення в частині визнання протиправними дій державного реєстратора, скасування рішення та запису про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на спірне нерухоме майно відповідно до положень статті 412 ЦПК України підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, а в іншій частині рішення апеляційного суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 - представника ОСОБА_2, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2017 року та рішення апеляційного суду Волинської області від 23 листопада 2017 року в частині визнання протиправними дій державного реєстратора, скасування рішення та запису про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 та складається з нежитлового приміщення площею 149 кв. м, реєстраційний номер майна 101, скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ліквідатора публічного акціонерного товариства «Банк Форум», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит», фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, державного реєстратора Комунального підприємства «Волинське бюро технічної інвентаризації» Яремчука Г.Я., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л. В., Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними дій державного реєстратора, скасування рішення та запису про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 та складається з нежитлового приміщення площею 149 кв. м, реєстраційний номер майна 101 відмовити.

В іншій частині рішення апеляційного суду Волинської області від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило