КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року

справа 752/16121/17

провадження № 22-ц/824/1047/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В, Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Фідобанк»

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Коваленка ОлександраВолодимировича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2018 року у складі судді Шевченко Т.М. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 517 423,59 грн. та судові витрати у сумі 7 761,36 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2018 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачу як голові правління товариства було передано матеріальні цінності банку, які він при звільненні з посади позивачу не повернув. Під час проведення інвентаризації банку було виявлено недостачу зазначеного майна та складено Протокол №1 від 14.07.2016 року. У зв'язку з неповерненням отриманих відповідачем засобів позивачу завдано матеріальної шкоди. Крім того, банком подано заяву про вчинення відповідачем кримінального правопорушення до Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, яку було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що інвентаризація банку була проведена у зв'язку зі зміною матеріальної особи, оскільки вона була проведена у зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації банку.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та безпідставності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 471к від 07.06.2012 року ОСОБА_3 приступив до виконання обов'язків Голови Правління ПуАТ «СЕБ Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») до моменту погодження кандидатури НБУ (а.с. 10).

Листом НБУ від 26.06.2012 року за вих. № 41-112/3238-6399 повідомлено, що рішенням комісії НБУ з питань нагляду та регулювання діяльності банків від 22.06.2012 року № 452 погоджено ОСОБА_3 Головою Правління Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» (а.с. 11).

Відповідно до наказу №509к від 02.07.2012 року, ОСОБА_3 приступив з 02.07.2012 року до виконання обов'язків Голови Правління Публічного акціонерного товариства «ФІДО БАНК» (а.с.12).

Наказом № 453к від 30.05.2016 року ОСОБА_3 був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 72).

На підставі рішення НБУ від 20.05.2016 року № 8 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.05. 2016 року № 783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратитора банку».

Відповідно до наказу Фонду гарантування вкладів від 20.05.2016 року №184 розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 20.05.2016 року до 19.06.2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПУАТ «Фідобанк», визначені статтями 37-39 Закону України &quex;Про систему гарантування вкладів фізичних осіб&qu&q;, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Коваленку О.В. строком на один місяць з 20.05.2016 року до 19.06.2016 року включно (а.с.34).

14.07.2016 року на виконання наказів Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» № 26 від 25.05.2016 року та № 126 від 15.06.2016 року було проведено інвентаризацію основних засобів, малоцінних необоротних матеріальних активів, нематеріальних активів, господарських матеріалів та ТМЦ банку, незавершених капітальних інвестицій у будівництво та не введених в експлуатацію основних засобів, правоустановчих документів по нерухомості (а.с.97-101).

За результатами інвентаризації складено протокол № 1 від 14.07.2016 року, в якому відображено недостачу основних засобів, що були передані матеріально - відповідальній особі ОСОБА_3 згідно актів прийому - передачі, (внутрішнього переміщення) основних засобів (форма ОЗ-1) в придатному до експлуатації стані.

У позовній заяві зазначено, що за результатами інвентаризації виявлено недостачу таких саме основних засобів:

- статуетки танцівник російського балету, у кількості 2 шт., вартістю 34 184,11 грн. та 60 581,54 грн.,

- комп'ютер системний блок Apple iMac 27 (Z0PG00AR6), вартістю 33 890,20 грн.,

- музичний центр Beo Play A9, вартістю 37 259,10 грн.,

- телефон мобільний Samsung Galaxy S4 19500 Blask Mist, вартістю 9 298,77 грн.,

- картина «Парні пейзажі» Шмідт - Єрмолаєв, вартістю 324 403,19 грн.,

- планшет ультрабук Soni VAIO SVD1321Z9R/B (чорний), вартістю 8 645,00 грн.,

- планшет Apple А1460 iPad Wi-Fi 4G 128GB, вартістю 5 295,85 грн.,

- планшет Apple А1455 iPad mini Wi-Fi 4G 64 GB, вартістю 3 865,83 грн.,

всього на загальну суму 517 423,59 грн.

01.08.2016 року позивач направив на адресу проживання ОСОБА_3 претензію з проханням повернути вищевказані основні засоби або відшкодувати їх вартість (а.с. 32).

Згідно з п. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Матеріали справи не містять відомостей про укладення з відповідачем договору про повну матеріальну відповідальність.

Згідно ст. 138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбаченихстаттею 130 цього Кодексу.

Статтею 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Таким чином, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству (ст. 130 КЗпП). Умовами настання матеріальної відповідальності працівника, які повинні існувати одночасно є:

1) порушення працівником покладених на нього трудових обов'язків;

2) нанесення прямої дійсної шкоди;

3) вина в діях або бездіяльності працівника;

4) прямий причинний зв'язок між протиправною та винною дією чи бездіяльністю працівника та шкодою, яка настала.

Відповідно до абзацу 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати.

Обов'язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є його вина.

Вина працівника - це його психічне ставлення до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у форміумислу або необережності.

Причинний зв'язок між протиправною та винною дією чи бездіяльністю працівника та майновою шкодою, яка сталася, повинен бути прямим (безпосереднім).

Прямий зв'язок - це такий, за якого майнова шкода безпосередньо, з неминучістю випливає з дій або бездіяльності працівника.

Обов'язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України).

Отже, звертаючись до суду з даним позовом, позивач повинен був надати докази та довести, що саме винними, протиправними діями відповідача була завдана пряма дійсна шкода товариству.

Однак, таких доводів ні позовна заява, ні апеляційна скарга не містять, не було їх наведено і під час судового розгляду в апеляційній інсанції.

Наявність підпису відповідача на актах приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, як матеріально-відповідальної особи, не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки не підтверджує надання їх в особисте користування відповідачу для виконання посадових обов'язків, а лише свідчить про отримання їх позивачем, як Головою Правління банку.

Крім того, із зазначених актів приймання-передачі вбачається, що основні засоби були передані від третіх осіб «Перфект», ТОВ «НРП», ТОВ «Техноспорт-Систем», Тов «Розетка», ТОВ «Корнерс», ФОП ОСОБА_5, ТОВ «АЙ-СОЛЮШНС Україна» до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк».

Також правильно суд першої інстанції виходив з норм Положення про інвентаризацію актів та зобов'язань, затвердженого наказом № 879 від 2 вересня 2014р. Міністерства фінансів України і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 жовтня 2014 року за № 1365/26142, згідно пункту 7 розділу I якого проведення інвентаризації є обов'язковим у разі зміни матеріально відповідальних осіб, а інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи (пункт 1 розділу II).

Пунктом 4 ст. 43 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що при виконанні своїх обов'язків відповідно до вимог цього Закону керівники банку зобов'язані діяти на користь банку та клієнтів і зобов'язані ставити інтереси банку вище власних. Зокрема, керівники банку зобов'язані забезпечити збереження та передачу майна та документів банку при звільненні керівників з посади.

Тобто, ОСОБА_3 на час перебування на посаді Голови Правління банку був матеріально-відповідальною особою.

З наданого суду першої інстанції позивачем протоколу засідання інвентаризаційної комісії № 1 від 14.07.2016 року вбачається, що до складу інвентаризаційної комісії не було включено відповідача. Крім того, при звільненні відповідача не була проведена інвентаризація, тому суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про відсутність підстав для покладення матеріальної відповідальності на відповідача за виявлення 14.07.2016 року недостачі майна.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що банком подано заяву про вчинення відповідачем кримінального правопорушення до Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, яку було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки внесення відомостей про Єдиного реєстру досудових розслідувань не підтверджує вину відповідача у заподіянні позивачу матеріальної шкоди позивачу.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Коваленка ОлександраВолодимировича залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 22 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді