Справа № 635/5152/18
Провадження № 2/635/2706/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Савченка Д.М.,

секретар судового засідання Токарук Л.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл набутого під час шлюбу майна та вселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому з урахуванням уточнень, просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Уральській, 40 в м. Мерефа Харківського району Харківської області, у порядку розподілу спільного майна подружжя, а також вселити її у зазначений житловий будинок

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 05 вересня 1992 року Мерефянською міською радою Харківського району, актовий запис № 132. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище з «Буцька» на «Пирожок». Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на теперішній час є повнолітньою. Під час шлюбу в 2001 році сторони за спільні кошти придбали житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Уральській, 40 в м. Мерефа Харківського району Харківської області, право власності на це майно зареєстровано за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 24.05.2001 року № 609.

Відносини між подружжям стали погіршуватись, відповідач зловживав та продовжує зловживати спиртними напоями, під час знаходження у стані алкогольного спяніння вчиняє сварки та скандали, насильство в сімї, у звязку з чим позивач змушена була звертатись до органів внутрішніх справ. У травні 2018 року відповідач вигнав дружину з дочкою та півторарічною онукою, змінив замки, з цього часу позивач, дочка сторін та їх малолітня онука проживають у батьків позивача по вул. Спортивна, 46 в м. Мерефі Харківського району Харківської області. Оскільки відповідач не визнає за своєю дружиною будь-яких майнових прав на спільне майно, позивач не має можливості користуватися спірним житлом для проживання та проживання членів своєї сімї і змушена звертатися до суду із позовом про розподіл спільного житлового будинку в натурі та вселення.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В від 03 вересня 2018 року відкрито провадження по справі №635/5152/18.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В від 02 жовтня 2018 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_2 про відвід судді Бобко Т.В. по справі №635/5152/18.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2018 року ОСОБА_5 справу №635/5152/18 прийнято до свого провадження.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2018 року ОСОБА_5 від 12 жовтня 2018 року підготовче провадження у цивільній справі №635/5152/18 закрито, позовні вимоги в частині виділення ? частки спірного житлового будинку в окремий обєкт нерухомості залишено без розгляду. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила про обставини, викладені у позові, а також зазначила, що у теперішній час шлюб між сторонами розірвано.

У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволенні позовних вимог, пояснив, що грошові кошти, за які придбаний спірний житловий будинок, не є спільними грошима подружжя, він заперечує проти вселення позивача у спірний житловий будинок, оскільки вона вже не є членом його сімї.

Суд, вислухавши пояснення та доводи учасників справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 05 вересня 1992 року Мерефянською міською радою Харківського району, актовий запис № 132, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІV № 273363, виданим 05 вересня 1992 року Мерефянською міською радою Харківського району Харківської області.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року шлюб між сторонами розірваний, рішення набрало законної сили.

Як встановлено під час розгляду справи та не заперечується сторонами, що під час шлюбу був придбаний житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Уральській, 40 в м. Мерефі Харківського району Харківської області, право власності зареєстровано за відповідачем.

Згідно інформації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 16 липня 2018 року № 263, право власності на житловий будинок № 40 по вул.. Уральській в м. мерефа Харківського району Харківської області станом зареєстровано в цілому за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 24 травня 2001 року, за реєстровим № 609, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_6, про що зроблено запис в реєстрову книгу 38 під реєстровим номером 5447, дата реєстрації 06.06.2001 року.

Остання поточна інвентаризації була проведена 04.05.2001 року, згідно якої на земельній ділянці за вищевказаною адресою знаходився житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 85,60 кв.м., житловою 57,70 кв.м., сараї літ. «Г», «Ж», вбиральня літ. «Е», погріб літ. «В», літня кухня літ. «Б», гараж літ. «З», літній душ літ. «Д», огорожі №№ 1,2. Виготовлення технічного паспорту на теперішній час неможливо у звязку з відсутністю доступу до обєкту.

Згідно інформації виконавчого комітету Мерефянської міської ради від 09.07.2018 року № 690411, у житловому будинку по вул. Уральській, 40 в м. Мерефа Харківського району Харківської області зареєстровані сторони по справі ОСОБА_1, ОСОБА_3, дочка сторін ОСОБА_4 та її малолітня дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з акту, складеного 10 липня 2018 року депутатом Мерефянської міської ради ОСОБА_8 зі слів позивача ОСОБА_1 та сусідів, ОСОБА_3 часто перебуває у стані алкогольного спяніння, виганяє дружину з дочкою з будинку, не дає зібрати речі, змінив замки на дверях, у звязку з чим члени сімї не можуть потрапити у будинок.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував ту обставину, що замки у будинку були ним дійсно змінені.

З приводу порушення своїх житлових прав позивач та дочка сторін ОСОБА_4 зверталися до відділу поліції. Відповідно до інформації Харківського ВП ГУНП в Харківській області від 04 жовтня 2018 року, 10 червня 2018 року до чергової частини Харківського ВП надійшло повідомлення від позивача щодо вжиття заходів до її чоловіка ОСОБА_3, який постійно влаштовує конфлікти. 13 червня 2018 року до чергової частини Харківського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_4 щодо вжиття заходів до її батька ОСОБА_3, який постійно влаштовує конфлікти. В ході перевірки вказаних звернень з ОСОБА_3 було проведено профілактичну бесіду про неприпустимість протиправної поведінки.

Суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Правовий режим майна подружжя визначався діючим на той час законодавством, а саме Кодексом про шлюб та сім'ю України.

Згідно з ст. 22 КпШС України, який діяв на час придбання спірного житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Аналогічні положення містить ст. 60 Сімейного кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно правової позиції викладеної у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Отже, враховуючи те, що в період придбання спірного будинку сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та несли спільні витрати, суд приходить до висновку, що сторони набули право спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: вул. Уральська, 40 в м. Мерефі Харківського району Харківської області. Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого, тобто діє презумпція спільного майна подружжя.

Відповідачем під час судового розгляду не надано жодних доказів, які б спростовували зазначені висновки суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Згідно ст.28 КпШС України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічні положення має ст. 70 Сімейного кодексу України, - у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо розподілу спільного майна, суд погоджується із запропонованим позивачем способом розподілу спірного житлового будинку з надвірними будівлями та вважає за можливе провести поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнавши за кожним з подружжя право власності на рівні частки спірного домоволодіння. Суд вважає необхідним вирішити питання щодо права власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями відповідача, визнавши за ним право власності на 1/2 частину, при цьому суд виходить з принципу непорушності його права власності у спільній сумісній власності подружжя, встановленого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (ст. 1 Першого протоколу) та Главою 23 ЦК України.

Щодо позовних вимог про вселення, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, позивач не має доступу до житлового будинку по вул. Уральській, 20 в м. Мерефі, не має можливості проживати за місцем реєстрації, відповідач заперечує проти вселення позивача у спірний житловий будинок.

Згідно ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 всупереч приписам ч. 3 ст. 47 Конституції України, ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу без наявності відповідного судового рішення протиправно обмежує позивача у користуванні спірним будинком, фактично позбавляє її житла.

Доводи відповідача щодо причин, з яких він чинить перешкоди позивачам, є несуттєвими та судом до уваги не приймаються

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме стягує з відповідача на користь позивача сплачений за предявлення позову судовий збір у сумі 1409,60 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл набутого під час шлюбу майна та вселення - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на ? частину житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 85,60 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Уральській, 40, в м. Мерефа Харківського району Харківської області, у порядку розподілу спільного майна подружжя.

Вселити ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, у житловий будинок по вул. Уральській, 40, в м. Мерефа Харківського району Харківської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1409,60 грн. (одна тисяча чотириста девять грн. 60 коп.)

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: 62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Уральська, 40, фактичне місце проживання: 62471, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Спортивна, 46.

Відповідач: ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання: 62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Уральська, 40.

Повне рішення складено 26 листопада 2018 року.

Суддя Д.М. Савченко