У Х В А Л А

26 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 2-п-2035/2006

провадження № 61-46441ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2018 року за заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконанняв справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку спільною сумісною власністю та його поділ,

ВСТАНОВИВ :

23 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку спільною сумісною власністю та його поділ.

На обґрунтування свої вимог зазначала, що у провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку спільною сумісною власністю, його розподіл.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2006 року позов її було задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 16 серпня 2007 року, рішення міськрайонного суду від 06 березня 2006 року в частині розподілу будинку скасовано та ухвалено нове рішення, яким розділено спірний житловий будинок між сторонами та стягнуто на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 2829 грн 50 коп. компенсації.

На виконання заяви ОСОБА_1 від 21 серпня 2007 року апеляційним судом Житомирської області направлено на її адресу копію рішення Апеляційного суду Житомирської області від 16 серпня 2007 року.

Після отримання виконавчого листа про стягнення із ОСОБА_2 2829 грн. 50 коп. одразу не змогла його подати на виконання, оскільки перебувала на лікарняному, з 2008 року по 2011 рік перенесла два інсульта та проходила довгий курс реабілітації. У 2014 році отримала другу групу інвалідності із ураженням опорно-рухового апарату, вказані хвороби і стали причиною пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

У зв'язку з вищезазначеним просила суд поновити строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку спільною сумісною власністю, його розподіл.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2018 року у поновленні строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку спільною сумісною власністю, його розподілу - відмовлено.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1, суд першої інстанції, зазначав, що заявником не було наведено обґрунтованих аргументів на підтвердження поважності причин для поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2018 рокузалишено без змін.

23 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2018 року та постанови Апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2018 року, посилаючись на те, що повний текст постанови Апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2018 року відправлено апеляційним судом 22 вересня 2018 року, що підтверджується копією конверту з зазначеним номером квитанції та відомостями, що містяться в відкритому реєстрі поштових відправлень Укрпошта.

Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Указані обставини є достатніми підставами для поновлення строку.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом розгляду у даній справі є поновлення строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання, правове регулювання та застосування норм процесуального права у даній категорії справ не представляє складності.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, висновки зроблені судами під час розгляду справи відповідають позиції Верховного Суду України викладеної у постанові від 20 січня 2016 року (справа номер 6-711цс15), а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2018 року та постанови Апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко