КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/1702/2018 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів : Олійника В.І., Кулішенка Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання - Черниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 (ОСОБА_3) на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 5 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 (ОСОБА_3) до ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу дійсними та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року позивач, через свого представника - ОСОБА_5, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу дійсними та визнання права власності.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року підсудність справи визначено Деснянському районному суду м. Києва.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 6 грудня 2017 року відкрито провадження у справі.

В подальшому, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 5 липня 2018 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач, через свого представника - ОСОБА_7, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів порушення судом норм матеріального і процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач та його представник не були належним чином повідомлені про судові засідання у справі.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу до суду не надійшов.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Залишаючи позов без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вчетверте поспіль без поважних причин не з'явився та не забезпечив явку свого представника у судові засідання, а також не подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

За змістом зазначених вище норм ЦПК України правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки позивача, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка без поважних причин, якщо він належним чином повідомлений, а також якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Однак вказані норми процесуального права застосовані судом помилково, оскільки в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача або його представника про розгляд справи, а саме про судові засідання, які мали відбутися 14 лютого 2018 року, 4 квітня 2018 року, 16 травня 2018 року та 5 липня 2018 року.

За правилом частини 1 статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно до частини 2 статті 211 ЦПК України про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Перевіряючи явку в судове засідання учасників судового процесу, суд установлює, чи повідомлено тих учасників судового процесу, хто не з'явився, про дату, час і місце судового засідання у порядку, передбаченому цим Кодексом (частина 2 статті 217 ЦПК України).

При цьому, положеннями статті 130 ЦПК України передбачено, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі, а особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, зокрема, не забезпечив належний виклик ОСОБА_3 або його представника в судові засідання, не перевірив чи вручено судові повістки тим, хто не з'явився, не з'ясував причини їх неявки, а тому дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду з підстав неодноразової неявки позивача.

За таких обставин висновок суду про те, що позивач в четверте поспіль не з'явився в судове засідання не можна визнати обґрунтованим, оскільки відсутня така неявка без поважних причин з відомостями в матеріалах справи про належне повідомлення позивача або його представника.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав має право на справедливий судовий розгляд, проте позивач був позбавлений права на судовий захист.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо залишення позову без розгляду є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, а тому відповідно до вимог статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367-369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 5 липня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Олійник

Ю.М.Кулішенко