Справа № 462/6449/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2002 року, від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Зазначив, що вже тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, тому переконаний, що шлюб носить формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим та недоцільним.

Позивач в підготовче судове не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце цього засідання, при цьому в заяві просить про розгляд справи за його відсутності та про задоволення позову.

Відповідач в підготовче судове засідання не зявилася хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце цього засідання, разом з тим, від неї надійшла заява, в якій позов визнає, просить позов задовольнити та розглядати справу в підготовчому судовому засіданні за її відсутності.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

За таких обставин, оскільки відповідач подала письмовий відзив та визнала позов, відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 25 січня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 36 (а.с. 20), в якому мають двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також встановлено, що сторони впродовж тривалого часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть, припинили сімейні стосунки.

Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає.

Суд приймає до уваги позицію відповідача про визнання позову і її бажання розірвати шлюб.

Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сімї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити. Розірвати шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 (до шлюбу Красиловець) ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 25 січня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №36.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2018 року.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз