Постанова

Іменем України

19 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 640/17257/16

провадження № 61-37105св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідач 1 - арбітражний керуючий Корольов Вадим Вячеславович,

відповідач 2 -ОСОБА_8,

представники відповідача 2: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,

відповідач 3 -ОСОБА_12,

представник відповідача 3 - ОСОБА_10,

третя особа 1 - публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_12 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова в складі судді Сенаторова В. М. від 13 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів: Маміної О. В., Колтунової А. І., Пилипчук Н. П. від 24 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до арбітражного керуючого ОСОБА_13, ОСОБА_8, третя особа, - публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») про визнання торгів недійсними та скасування протоколу проведення аукціону, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, застосування наслідків недійсності правочину.

09 лютого 018 року ОСОБА_4 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони ОСОБА_12 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна - чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_12, а також укладення договорів поруки чи застави щодо цього майна, - до вирішення остаточного рішення у справі. А також, позивач просила звільнити її від сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову через скрутний матеріальний стан.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2018 року звільнено ОСОБА_4 від сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову. Заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони ОСОБА_12 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна - чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_12, а також укладення договорів поруки чи застави щодо цього майна до вирішення остаточного рішення у справі.

Вживаючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову, необхідні для недопущеня відчуження спірного майна та в подальшому забезпечення ефективного захисту прав позивача.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_12 залишено без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд погоджуючись з висновками місцевого суду зазначив про те, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

У червні 2018 року ОСОБА_12 подав касаційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2018 року про забезпечення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів попередніх інстанцій про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, зроблені з порушенням норм процесуального права, вказує, що він не є учасником даної справи, він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27 квітня 2017 року, укладеного між ним та ОСОБА_8 Оскаржувані судові ухвали позбавляють його права розпоряджатися майном, право власності на яке було набуте ним на законних підставах. Крім того, вважає, що заявлений спосіб забезпечення позову є неспівмірним із позовними вимогами, оскільки позивачем оспорюється незаконне, на її думку, відчуження ? частини вказаної квартири, а судом накладено арешт на всю квартиру.

У липні 2017 року від ОСОБА_4 на адресу суду касаційної інстанції надійшов відзив на вищевказану касаційну скаргу, у остання просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, зазначила, що 03 березня 2018 року нею була подана заява про збільшення позовних вимог, де ОСОБА_12 є одним із відповідачів у справі, тому вжиття заходів забезпечення позову у заявлений спосіб відповідає характеру спірних правовідносин та є спів мірним із заявленими вимогами.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права які можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути спів мірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про визнання недійсними торгів з реалізації ? частки квартири АДРЕСА_1, що відбулися 15 червня 2011 року; просила визнати недійсними та скасувати протокол № 8 проведення аукціону з реалізації ? частки вказаної квартири; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений між арбітражним керуючим Корольовим В. В. та ОСОБА_8 від 09 лютого 2012 року, за яким було відчужено ? частки квартири АДРЕСА_1. А також, просила застосувати наслідки недійсності правочину: припинити право ОСОБА_8 на ? частину спірної квартири та визнати право на ? частини квартири за позивачем.

Матеріали справи свідчать про те, що наразі квасником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу від 27 квітня 2017 року.

03 березня 2018 року позивачем були збільшені позовні вимоги, до участі у справі в якості відповідача залучено ОСОБА_12 та заявлені вимоги про визнання права на квартиру в цілому.

З метою забезпечення позовних вимог, в основі яких знаходиться право позивача на нерухоме майно, суд обґрунтовано вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони ОСОБА_12 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна - чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, а також укладення договорів поруки чи застави щодо цього майна до вирішення остаточного рішення у справі, яка на думку позивача належить їй на праві власності, оскільки невжиття таких заходів може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_4 та істотно ускладнити виконання рішення суду.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень.

Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:В. М. Коротун
В. П. Курило