Справа № 629/3758/18
Провадження № 2/629/1407/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Габор В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Харківська обл., Лозівський район, смт. Орілька, м-н 1АДРЕСА_1. Зазначає, що відповідачі зареєстровані, але не мешкають у зазначеному житловому приміщенні. Відповідач по справі ОСОБА_2 та покійний син позивача ОСОБА_4 до кінця 2007 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. З 2008 року, після припинення цих стосунків, відповідачі за вказаною адресою не проживають, вони забрали всі свої особисті речі та вибули на інше місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, м-н 4АДРЕСА_2, де і мешкають по теперішній час. Факт не проживання відповідачів по справі в квартирі № 3 в будинку № 5 на мікрорайоні 1 в смт. Орілька, Лозівського району, Харківської області, вбачається з актів, складених сусідами від 18.12.2017 року, від 08.01.2018 року, від 03.05.2018 року та від 01.06.2018 року, з яких зазначено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 01 січня 2008 року в вищевказаній квартирі не проживають, не сплачують комунальні послуги, не несуть витрати, повязані з утриманням квартири. Відповідачі вибули на інше місце проживання, не проживають в будинку більш ніж десять років, отже з цього моменту вони втратили право користування жилим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі, у разі неявка відповідачів не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причину неявки до суду не повідомили. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.
Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач ОСОБА_1 та члени її сімї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.08.1997 року, виданого директором Орільського цукрового заводу на підставі розпорядження від 23.08.1997 року набули право власності на трикімнатну квартиру № 3, розташовану за адресою: Харківська область, Лозівський район, смт. Орілька, буд. 5.
Син позивача - ОСОБА_4 помер 18 листопада 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ № 565278, виданим 21.11.2016 року виконавчим комітетом Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області, актовий запис № 79.
В даній квартирі наразі зареєстровані позивач, її син ОСОБА_5 та відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
В позові зазначено, що відповідач по справі ОСОБА_2 та покійний син позивача ОСОБА_4 до кінця 2007 року перебували у фактичних шлюбних відносинах.
З 2008 року, після припинення цих стосунків, відповідачі за вказаною адресою не проживають, вони забрали всі свої особисті речі та вибули на інше місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, м-н 4АДРЕСА_2, де і мешкають по теперішній час.
Вибуваючи з постійного місця проживання, відповідачі ніяких претензій на житло не мали.
Відповідачі в квартирі не зявляються. Всі обовязки повязані з договором найму житлового майна виконує позивач по справі.
Позивач, як власник квартири, ніяких договорів (оренди, найму чи піднайму) з відповідачами не укладала, ніяких обовязків перед ними не має.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені.
Відповідачі в даному випадку своїм протиправним поводженням створюють перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинна сплачувати з вини відповідачів, тощо.
Неодноразові усні вимоги позивача щодо зняття з реєстрації відповідачі ігнорують.
Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачам не чинила, за захистом порушеного права на проживання відповідачі не зверталися, особистих речей, майна, яке належить відповідачам в квартирі не має.
Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Відповідно до ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування житлом, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.
Факт не проживання відповідачів по справі в квартирі № 3 в будинку № 5 на мікрорайоні 1 в смт. Орілька, Лозівського району, Харківської області, вбачається з актів, складених сусідами від 18.12.2017 року, від 08.01.2018 року, від 03.05.2018 року та від 01.06.2018 року, з яких зазначено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 01 січня 2008 року в вищевказаній квартирі не проживають, не сплачують комунальні послуги, не несуть витрати, повязані з утриманням квартири.
Відповідачі вибули на інше місце проживання, не проживають в будинку більш ніж десять років, отже з цього моменту вони втратили право користування жилим приміщенням.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір на користь держави у розмірі 704 гривні 80 копійок по 352 гривні 40 копійок з кожного.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289, 354 ЦПК України, ст. 15, 16, 319, 391, 405 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: Харківська область, Лозівський район, смт. Орілька, мікрорайон 1АДРЕСА_3.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженка с. Далеке, Близнюківського району, Харківської області, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 31.10.2000 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, м-н 1АДРЕСА_1.
Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка м. Словянськ, Донецької області, громадянка України, НОМЕР_3, виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 01.03.2001 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, м-н 1АДРЕСА_1, яка фактично мешкає за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н 4АДРЕСА_4.
Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянин України, НОМЕР_4, виданий Лозівським РВ ГУМВС України в Харківській області 20.03.2015 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, мікрорайон 1АДРЕСА_3, який фактично мешкає за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н 4АДРЕСА_4.
Суддя Н.А.Смірнова