ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 641/4458/17-ц

провадження № 22ц/818/1199/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - Кругова С.С.

судді: Маміна О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря - Кучер Ю.Ю.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-Виробниче підприємство «ПАКС» в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс», Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Погрібна Тетяна Петрівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-Виробниче підприємство «ПАКС» в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 травня 2018 року, ухваленого суддею Колодяжною І.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «ПАКС», в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Погрібної Тетяни Петрівни, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович та ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, скасування рішення про державну реєстрацію речового права,-

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-Виробниче підприємство «ПАКС» в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс», Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Погрібної Тетяни Петрівни, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, скасування рішення про державну реєстрацію речового права.

Позовна заява мотивована тим, що 14 жовтня 2011 року між ТОВ НВП «ПАКС» та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» укладено кредитний договір № МКLVU.12369.006, в забезпечення виконання якого укладено договір іпотеки № ZXR039523.12369.007 від 14 жовтня 2011 року, за яким передано в іпотеку: нежитлові будівлі, адміністративно - господарські будівлі «В-2» з допоміжними будівлями та спорудами, загальною площею 779,00 кв. м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначив, що 04 липня 2017 року поштою на адресу ТОВ НВП «ПАКС» від ОСОБА_2 надійшла вимога про усунення порушень, до якої додано першу сторінку договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором.

Вказав, що між первісним кредитором ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» та новим кредитором ОСОБА_2 31 травня 2017 року укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором №350-К та договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, за якими до відповідача ОСОБА_2 перейшли права вимоги за кредитним договором та за договором іпотеки від 14 жовтня 2011 року, що укладені між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ НВП «ПАКС».

Зазначив, що на теперішній час відповідач не є фінансовою установою та не має відповідної ліцензії на здійснення факторингових операцій, а отже не має права укладати договори про відступлення прав вимоги.

Вказав, що всупереч нормам чинного законодавства ОСОБА_2 повідомила боржника про перехід прав вимоги не у п'ятиденний строк, а через місяць після укладання спірних договорів у вимозі про усунення порушень від 26 червня 2017 року, яку отримано 04 липня 2017 року.

Зазначив, що відсутні будь-які докази переходу прав вимоги до нового кредитора - ОСОБА_2, інформація про суму заборгованості, реквізити для перерахування коштів в рахунок сплати за кредитним договором та правові підстави сплачувати заборгованість за кредитним договором фізичній особі, яка згідно з законодавством не може бути кредитором, фактором, клієнтом, тощо, що свідчить про недійсність угод про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки.

Вказав, що 11 липня 2017 року державний реєстратор - Приватний нотаріус Харківського міського нотарільного округу Погрібна Т.П. внесла запис до реєстру речових прав №21333134 про державну реєстрацію права власності від 14 липня 2017 року щодо об'єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 1 на підставі договору іпотеки, попереднього договору про задоволення вимог іпотекодержателя, договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки.

Зазначив, що предметом попереднього договору щодо укладання у майбутньому договору про задоволення вимоги іпотекодержателя № 859, посвідченого 13 травня 2017 року ПН ХМНО Погрібною Т.П., є домовленість сторін про укладання основного договору за настання певних обставин, зокрема, попереднім договором передбачено, що ОСОБА_2 повинна набути права іпотекодержателя за договором іпотеки.

Вказав, що враховуючи відсутність будь-якого повідомлення ТОВ НВП «ПАКС» про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки новому кредитору та іпотекодержателю ОСОБА_2, основний договір не укладався.

Зазначив, що ОСОБА_2 направила вимогу про усунення порушень від 26 червня 2017 року поштою 27 червня 2017 року, та її отримано ТОВ НВП «ПАКС» 04 липня 2017 року, тобто відповідач повинна була очікувати усунення порушень до 27 липня 2017 року і не мала права до цього моменту приймати рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, а державний реєстратор при винесенні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень повинен був перевірити наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки і належність ОСОБА_2 прав іпотекодержателя, та не вчинивши таких дій, ПН ХМНО Погрібна Т.П. грубо порушила вимоги чинного законодавства.

Просив визнати недійсним договір відступлення прав вимоги №350-К від 31 травня 2017 року за кредитним договором, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Нестджен Фінанс» ; визнати недійним договір від 31 травня 2017 року про відступлення прав за договором іпотеки, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Нестджен Фінанс»; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36087248 від 11 липня 2017 року 14:30:17, прийняте ПН ХМНО Погрібною Т.П. щодо права власності на об'єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 травня 2018 року у задоволенні позову ТОВ НВП «ПАКС» в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-Виробниче підприємство «ПАКС» в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не врахував, що під час набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки були порушені вимоги законодавства; що повідомлення позивача про відступлення прав вимоги було несвоєчасним; що іпотекодержатель набув права власності на предмет іпотеки, не дочекавшись спливу 30 днів з дня повідомлення боржника про усунення порушень, тоді як у нього не було підстав для побоювання знищення або втрати предмету іпотеки; що суд першої інстанції проігнорував доводи позивача про відсутність у ОСОБА_2 можливості набуття статусу кредитодавця та права здійснення факторингових операцій, оскільки вона не є банком, фінансовою установою або фізичною особою-підприємцем, що мають право надавати фінансові послуги та здійснювати факторингові операції; що ОСОБА_2 заздалегідь профінансувала ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» на підставі попереднього договору факторингу, яке в свою чергу прийняло участь у відкритих торгах (аукціон) та уклало договір відступлення права вимоги від ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» для того, щоб у подальшому укласти спірний договір відступлення права вимоги від 31 травня 2017 року; що чинне законодавство не передбачає фізичну особу на стороні кредитодавця в кредитних відносинах; що у вимозі про усунення порушень, отриманій 04 липня 2018 року, не було зазначено інформації про зміст порушених зобов'язань, строк і спосіб їх виконання, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі їх невиконання, реквізити нового кредитора; що у зв'язку з вчиненням спірних договорів позивач втратив право власності на нерухоме майно, а також порушено його право на інформацію щодо нового кредитора.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ТОВ НВП «ПАКС» в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_1 необхідно - залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач, який не є стороною оспорюваного ним договору, звертаючись до суду з позовом про визнання такого правочину недійсним зобов'язаний довести, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси. Також, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення прав та законних інтересів ТОВ НВП «ПАКС» » , при укладанні договорів відступлення прав вимоги з ОСОБА_2 за кредитним договором MKLVU.12369.006 від 14.10.2011 року та договору іпотеки №ZXR039523.12369.007 від 14.10.2011 року , посвідченого ПН ХМНО Гаража Н.П., за р. №3803,тому суд вважав, за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 жовтня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ НВП «ПАКС» укладено кредитний договір № МКLVU.12369.006, відповідно до пункту 1 якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 4 000 000 грн. на строк до 13 жовтня 2014 року з процентною ставкою 18 % річних.

В забезпечення виконання зазначеного кредитного договору 14 жовтня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ НВП «ПАКС» укладено договір іпотеки № ZXR039523.12369.007, посвідчений Приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражою Н.П. за реєстровим № 3803, згідно пункту 7 якого іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, адміністративно - господарську будівлю «В-2» з допоміжними будівлями та спорудами, загальною площею 779,00 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно пункту 25 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса, або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі.

Згідно пункту 29 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов'язаний письмово повідомити іпотекодавця; продажу предмету будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя та здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця.

10 травня 2017 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було проведено відкриті торги з продажу права вимоги за кредитним договором № МКLVU.12369.006 від 14 жовтня 2011 року, укладеним між ТОВ НВП «ПАКС» та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», переможцем яких став ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс».

13 травня 2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ НВП «ПАКС» укладено попередній договір щодо укладення у майбутньому договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., зареєстрований у реєстрі за № 859, відповідно до пункту 1 якого ТОВ НВП «ПАКС» зобов'язується у строк до 20 червня 2017 року або не пізніше 5 днів з моменту отримання такої вимоги від ОСОБА_2, підписати договір про задоволення вимог ОСОБА_2, за яким ТОВ НВП «ПАКС» передає у власність ОСОБА_2, після того, як остання набуде такого статусу у майбутньому в позасудовому порядку та добровільно, а ОСОБА_2 прийме від ТОВ НВП «ПАКС» і набуде право власності на нежитлові будівлі, адміністративно-господарські будівлі «В-2» з допоміжними будівлями та спорудами (заг. пл. 779,0 кв. м.) за адресою: АДРЕСА_1), в рахунок виконання зобов'язань ТОВ НВП «ПАКС» за кредитним договором № МКLVU.12369.006 від 14 жовтня 2011 року, укладеним між ТОВ НВП «ПАКС» та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку».

Згідно пункту 3 вказаного попереднього договору, за згодою сторін вартість відчужуваного предмета іпотеки в основному договорі буде становити 3 500 000 грн.

Відповідно до пункту 11 вказаного попереднього договору, у разі ухилення ТОВ НВП «ПАКС» від обов'язку укласти основний договір про задоволення вимог ОСОБА_2 відносно предмету договору, даний договір буде вважатися таким, що надає право належному іпотекодержателю на вчинення позасудової процедури відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» зі змінами та доповненнями. Даний договір також буде вважатися належним повідомленням іпотекодержателем іпотекодавця про відчуження предмету іпотеки за позасудовою процедурою відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку».

31 травня 2017 року між ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення прав вимоги № 350-К, згідно пункту 1 якого ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» відступає ОСОБА_2 належні йому на підставі укладеного з ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» договору про відступлення прав вимоги №20 від 29 травня 2017 року права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку 1 до цього договору. ОСОБА_2 сплачує ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

Згідно пункту 2 вказаного договору новий кредитор в день укладення цього договору набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов'язань за основним договором, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, передачі предметі забезпечення в рахунок виконання зобов'язань тощо.

Згідно пункту 4 вказаного договору ціна відступлення права вимоги становить 3 600 000, 00 грн., яку ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» отримав від ОСОБА_2 на підставі п. 2.2.2 попереднього договору № 350-П від 04 травня 2017 року.

Відповідно до Додатку №1 до вказаного договору серед договорів, права вимоги за якими відступаються, зазначено кредитний договір № МКLVU.12369.006 від 14 жовтня 2011 року, укладений з ТОВ НВП «ПАКС», в тому числі договори про внесення змін до нього, розмір заборгованості за яким складає 14 705 974,77 грн., та договір іпотеки № ZXR039523.12369.00 від 14 жовтня 2011 року, укладений з ТОВ НВП «ПАКС», в тому числі договори про внесення змін до нього, предметом якого є нежитлова будівля загальною площею 779,00 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_1.

31 травня 2017 року між ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки № ZXR039523.12369.007, посвідченим 14 жовтня 2011 року ПН ХМНО Гаражою Н.П. за реєстровим № 3803, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за реєстровим № 3962.

Згідно пункту 1.1. вказаного договору у зв'язку з укладенням між ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» та ОСОБА_2 договору про відступлення права вимоги №350-К від 31 травня 2017 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» відступив ОСОБА_2 всі права вимоги за кредитним договором № МКLVU.12369.006 від 14 жовтня 2011 року, укладеним між ТОВ НВП «ПАКС» та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», з усіма додатковими договорами та додатками до нього, ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» відступає, а ОСОБА_2 набуває всіх прав первісного іпотекодержателя за договором іпотеки № ZXR039523.12369.007 від 14 жовтня 2011 року з усіма договорами про внесення змін до нього, який був укладений з метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ НВП «ПАКС» за вищевказаним кредитним договором.

Права іпотекодержателя ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» набуто відповідно до договору про відступлення прав за договором іпотеки, посвідченого 29 травня 2017 року ПН КМНО Швець Р.О. за реєстровим № 3929.

Згідно пункту 1.4 вказаного договору вартість предмета іпотеки, зазначеного в договорі іпотеки, складає 5 542 000,00 грн.

Згідно пункту 2.4 вказаного договору ціна відступлення права вимоги за цим договором включена до ціни відступлення права вимоги згідно договору про відступлення права вимоги.

Як вбачається з вимоги про усунення порушень від 26 червня 2017 року, ОСОБА_2 повідомила ТОВ НВП «ПАКС» про те, що на підставі договорів відступлення прав вимоги вона є новим кредитором за кредитним договором та договором іпотеки від 14 жовтня 2011 року та вимагає усунення порушень, зокрема сплати коштів за кредитним договором № МКLVU.12369.006 від 14 жовтня 2011 року протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги, у разі не усунення порушень вимоги будуть задоволені шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Вказану вимогу отримано 04 липня 2017 року.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 91860678 від 13 липня 2017 року, нежитлова будівля, адміністративно - господарча будівля «В-2» з допоміжними будівлями та спорудами, загальною площею 779,00 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, належала на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки, виданого ПН ХМНО Гаражою Н.П. 14 жовтня 2011 року за реєстровим №3803, договорів про внесення змін до нього, попереднього договору щодо укладення в майбутньому договору про задоволення вимог іпотекодержателя, виданого ПН ХМНО Погрібною Т.П. 13 травня 2017 року за реєстровим № 859, договору про відступлення прав за договором іпотеки, виданого ПН КМНО Швець Р.О. 31 травня 2017 року за реєстровим № 3962.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 106511690 від 06 грудня 2017 року, нежитлова будівля, адміністративно - господарча будівля «В-2» з допоміжними будівлями та спорудами, загальною площею 779,00 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі договору іпотеки, виданого ПН ХМНО Погрібною Т.П. 14 липня 2017 року за реєстровим № 1416; договору про задоволення вимог іпотекодержателя, виданого ПН ХМНО Погрібною Т.П. 19 липня 2017 року за реєстровим № 1435.

Зі змісту статей 6, 627 ЦК України вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина 1 статті 638 ЦК України).

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відмежування договору факторингу від інших подібних договорів, зокрема договору цесії, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За визначенням термінів, наведених у пункті 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-III, фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну або декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. Фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Згідно пункту 11 частини 1 статті 4 вказаного закону факторинг вважається фінансовою послугою.

Згідно пункту 1 Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» від 06 лютого 2014 року № 352 Комісія постановила віднести до фінансової послуги факторингу сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб'єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення ; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Разом з тим розділ І книги п'ятої ЦК України регулює загальні положення про зобов'язання, зокрема положення щодо сторін у зобов'язанні.

Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов'язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 2 статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 ЦК України).

При цьому, відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов'язується або не зобов'язується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов'язок нового кредитора надати старому кредитору певне майнове відшкодування замість отриманого права вимоги. В такому випадку на відносини цесії розповсюджуються положення про договір купівлі-продажу, оскільки частиною 3 статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Норми чинного цивільного законодавства не встановлюють суб'єктних обмежень як щодо договору купівлі-продажу права вимоги, так і щодо договору відступлення права вимоги, тому ці договори регулюються загальними положеннями про зобов'язання (Розділ І Книги 5 ЦК України).

Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.

При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Такий правовий висновок висловлено у постанові Верховного Суду України №6-301цс15 від 06 липня 2015 року.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається.

Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Сам же договір факторингу визначено як фінансування під відступлення права грошової вимоги та передбачає, що відступлення права вимоги є лише наслідком та складовою частиною цієї господарської операції, що полягає в забезпеченні виконання зобов'язання під фінансування.

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо інше не суперечить договору та не заборонено законом.

Таким чином, між договором про відступлення права вимоги та договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) є лише одна спільна риса: вони базуються на заміні кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги).

Важливою відмінністю цих двох договорів є те, що при відступленні права вимоги первісний кредитор передає новому кредитору боргові зобов'язання боржника і більше взаємовідносин не має, ані з боржником, ані з новим кредитором, тобто по суті відбувається купівля-продаж права вимоги боргових зобов'язань. Водночас, за договором факторингу фактор може отримувати грошові кошти як від клієнта (у вигляді плати за отримане фінансування), так і від боржника (внаслідок виконання боржником грошової вимоги, право якої відступлено), тобто вони розраховуються з фактором, як це передбачено статтею 1084 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не є стороною зазначених договорів відступлення прав вимоги, ним не надано доказів безпосереднього порушення їх укладенням його прав і законних інтересів.

Згідно пункту 4 договору про відступлення прав вимоги № 350-К від 31 травня 2017 року ціна відступлення права вимоги, яку ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» отримав від ОСОБА_2, становить 3 600 000, 00 грн., та згідно додатку до цього договору, сума заборгованості за кредитним договором, право вимагати яку отримала ОСОБА_2, становить 14 705 974, 77 грн. Відповідно до договору відступлення прав за договором іпотеки ціна відступлення права вимоги за цим договором включена до ціни відступлення права вимоги згідно договору про відступлення права вимоги.

Проте у спірних договорах не зазначено, що ОСОБА_2 отримуються або передаються від ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» якісь кошти, окрім права вимоги, також не зазначено, що різниця між сплаченими нею коштами та розміром вимоги, право на яку вона отримала, є платою за надані нею фінансові послуги.

Згідно положень Цивільного Кодексу України, відступлення права вимоги виступає способом заміни кредитора у зобов'язанні (загальне), а факторинг - є цілісним самостійним видом договору (спеціальне), а тому за таких обставин, хоч спірні договори про відступлення прав вимоги укладені між відповідачами на платній основі, що не забороняється чинним законодавством України, вони не є договорами факторингу.

Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Дійсно, кредитодавцем за договором кредиту може бути банк або інша фінансова установа, проте ОСОБА_2 не є кредитодавцем та не надавала кредит позичальнику, а згідно чинного законодавства заміна кредитора можлива у будь-якому зобов'язанні, крім зобов'язань, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, та випадків, коли заміна кредитора не допускається на підставі договору або закону.

Несвоєчасне повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов'язанні також не є підставою для визнання правочину щодо заміни кредитора недійсним, а передбачає інші правові наслідки, зокрема, ризик настання несприятливих наслідків для нового кредитора

З урахуванням зазначеного можна дійти висновку про відсутність передбачених статтями 203, 215 ЦК України підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними.

Доводи позивача щодо порушення вимог законодавства під час звернення стягнення на предмет іпотеки та прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки спростовуються наступним.

Статтею 516 ЦК України і статтею 24 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (частини 1, 2 статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Пунктом 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що з урахуванням положень частини 3 статті 33, статті 36, частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

Згідно пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Як вбачається з договору іпотеки від 14 жовтня 2011 року, укладеного між ТОВ НВП «ПАКС» та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», він містить застереження, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Вимогу щодо усунення порушень за кредитним договором було направлено новим кредитором 26 червня 2017 року і отримано боржником 04 липня 2017 року, звернено стягнення на предмет іпотеки 11 липня 2017 року

Отже, стосовно пропущення 30 денного строку, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 11 попереднього договору щодо укладення у майбутньому договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного 31.05.2017 між ТОВ НВП «ПАКС» та ОСОБА_2, у разі ухилення ТОВ НВП «ПАКС» від обов'язку укласти основний договір про задоволення вимог ОСОБА_2 відносно предмету договору, даний договір буде вважатися таким, що надає право належному іпотекодержателю на вчинення позасудової процедури відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» зі змінами та доповненнями. Даний договір також буде вважатися належним повідомленням іпотекодержателем іпотекодавця про відчуження предмету іпотеки за позасудовою процедурою відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Згідно частин 1, 3 статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Отже, внаслідок укладення попереднього договору ТОВ НВП «ПАКС» було належним чином повідомлено про відчуження предмету іпотеки за позасудовою процедурою відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», його права не порушені.

З дня укладення попереднього договору 31 травня 2017 року до 11 липня 2017 року сплинуло більше 30 днів.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, ст.375, ст.ст.381 - 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ТОВ «Науково-Виробниче підприємство «ПАКС» в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст складено

23 листопада 2018 року