справа № 361/4960/18
провадження № 4-с/361/68/18
УХВАЛА

25 вересня 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Петришин Н.М.

за участю секретаря: Кондратюк Н.В.,

розглядаючи цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва Олександра В'ячеславовича, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба», Державне підприємство «Системи електронних торгів арештованим майном»,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва Олександра В'ячеславовича.

У судовому засіданні представники заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили розглянути та задовольнити клопотання іншого представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про зупинення дії постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. від 02.08.2018 року у виконавчому провадженні ВП №25886852 до набрання законної сили рішення по даній справі №361/4960/18. Клопотання мотивоване тим, що державний виконавець незаконно, всупереч змісту виконавчих документів, на власний розсуд обрав предмет іпотеки для оцінки для продажу на торгах у Державному підприємстві «Система електронних торгів», а саме призначив оцінку лише майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без земельної ділянки. На думку заявника, оцінка майнового комплексу без земельної ділянки матиме меншу вартість, що призведе до порушення законних прав боржника. Враховуючи зазначене, просили, забезпечити скаргу ОСОБА_1 шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови державного виконавця, аби унеможливити продаж на торгах іпотечного майна до закінчення розгляду даної скарги.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Глевацька О.В. заперечувала проти задоволення клопотання посилаючись на те, що предмет іпотеки - земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 не належить на праві власності боржнику, тому не може бути передана на продаж на торгах. Вважає клопотання необґрунтованим та безпідставним.

Дослідивши заявлене клопотання та вислухавши думку учасників процесу щодо даного питання, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. від 02.08.2018 року у виконавчому провадженні ВП №25886852 призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна група» для надання письмового висновку про оцінку майна з питань арештованого майна, а саме: майнового комплексу за адресою: Київська обл., Броварський р-н, смт. Велика Димерка, вул. Леніна, 109.

Заявник вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення скарги вказане майно буде виставлено на торги та реалізоване за заниженою ціною. Отже, по суті заявник просить зупинити стягнення за виконавчими документами.

Так, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

У ст. ст. 149-153 ЦПК України містяться положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом із тим, ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України,-і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їх права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом чинного ЦПК України розгляд таких заяв відноситься до розділу VII. Судовий контроль за виконанням судових рішень.

Законом України «Про виконавче провадження» у ст. 34 врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Згідно пункту 15 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим, до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

Аналізуючи зазначене, суд вважає, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

З огляду на вищезазначене, клопотання заявника є безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 152, 260, 450 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання представника скаржника ОСОБА_1 -ОСОБА_5 про зупинення дії постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва Олександра В'ячеславовича від 02.08.2018 року у виконавчому провадженні ВП №25886852 - відмовити.

Ухвала оскарження не підлягає. Згідно статті 353 ЦПК України заперечення на ухвалу, що не оскаржується окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.М.Петришин