Справа № 177/1300/18
Провадження № 2/177/838/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 листопада 2018 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача за довіреністю, ОСОБА_1 09.07.2018 звернувся до суду з указаною позовною заявою та 17.09.2018 уточнюючи позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальний збиток, що включає величину втрати товарної вартості легкового автомобіля HYUNDAI TUCSON 2, 0 CRDi, завданий пошкодженням автомобіля в ДТП, у розмірі 31005,21 грн., розмір франшизи, що не відшкодовується страховиком за завданий матеріальний збиток у звязку з пошкодженням автомобіля, у розмірі 2000,00 грн., моральну шкоду, у розмірі 10000,00 грн., витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи, у розмірі 3028,00 грн., судовий збір, у розмірі 1409,60 грн. та витрати на понесені юридичні послуги ФОП «ОСОБА_1С.», у розмірі 7000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 17.05.2018 о 00:25 годині в м. Кривому Розі на подвірї буд. № 9 по пр. Металургів, водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру та скоїв наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2, який знаходиться у власності позивача. У результаті ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Дзержинського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.05.2018, відповідача ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, після чого на останнього накладено адміністративне стягнення.

Висновком експерта встановлено, що величина втрати товарної вартості належного ОСОБА_3 легкового внаслідок пошкодження в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання експертизи, тобто на 04.09.2018, становить 31005,21 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС (приватне)». Разом з тим, зважаючи на те, що страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, повязану із втратою товарної вартості транспортного засобу, цю шкоду повинен відшкодувати відповідач, так само, як і розмір франшизи у розмірі 2000,00 грн., з розрахунку 2% від ліміту відповідальності страховика, згідно з полісом відповідача 100000,00 грн.

Крім того, представник позивача вважає, що діями відповідача, ОСОБА_3 завдано також моральної шкоди, яку останній оцінює в 10000,00 грн., а також просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, з яких 3028,00 грн. витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи, 1409,60 грн., - судовий збір та 7000,00 грн., витрати на юридичні послуги ФОП «ОСОБА_1С.»

Присутній в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, а саме, матеріальний збиток у розмірі 31005,21 грн., суму франшизи у розмірі 2000,00 грн., також не заперечував щодо судових витрат в частині сплати судового збору у розмірі 1409,60 грн. та витрат на проведення авто-товарознавчої експертизи у розмірі 3028,00 грн. В частині моральної шкоди, вказував, що сума цієї шкоди у розмірі 10000,00 грн. є необґрунтованою, та з урахуванням обставин справи, просив задовольнити позовні вимоги в цій частині на суму 2000,00 грн. Крім того, вважав необґрунтованою суму витрат на понесені юридичні послуги ФОП «ОСОБА_1С.», у звязку з чим просив також відмовити у стягненні цих витрат з відповідача ОСОБА_4

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до статей 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, в розумінні ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються, зокрема, на підставі письмових, речових доказів, висновків експертів.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.05.2018, відповідача ОСОБА_4, визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.8).

Зі змісту постанови слідує, що 17.05.2018 о 00:25 годині, в м. Кривому Розі на подвірї буд. № 9 по пр. Металургів, водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру та скоїв наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2, який знаходиться у власності позивача ОСОБА_3, про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.6). У результаті ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а тому а тому факт завдання шкоди позивачу з вини відповідача ОСОБА_4 не потребує доказування.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, зокрема, на відшкодування втрат, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як розяснено у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на законних підставах експлуатував автомобіль НОМЕР_1, що встановлено матеріалами справи та не заперечувалося учасниками процесу, у звязку з чим, вказані обставини, в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, а отже до нього підлягають застосуванню вимоги ч. 2 ст. 1187 ЦК України, щодо обовязку відшкодування позивачу шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем НОМЕР_1.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV), передбачено обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Матеріалами справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 на момент ДТП, як власника автомобіля НОМЕР_1, застрахована, що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «Страхова група « ТАС» АК9768174, з визначенням розміру франшизи у сумі 2000,00 грн. (а.с.27).

Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_5 № Вс-11 від 10.09.2018 (а.с.30-53), вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля НОМЕР_3, внаслідок його пошкодження 23.05.2018, в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання цієї експертизи становить 43341,05 грн.

Величина втрати товарної вартості легкового автомобіля НОМЕР_3, внаслідок його пошкодження 23.05.2018, в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання цієї експертизи становить 30987,43 грн.

Вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику досліджуваного легкового автомобіля НОМЕР_3, внаслідок його пошкодження 23.05.2018, в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання цієї експертизи, становить 74328,48 грн.

Як стверджував у судовому засіданні представник позивача та не заперечував представник відповідача, вимога про відшкодування матеріального збитку, що повязаний з відновлювальним ремонтом автомобіля НОМЕР_3, до відповідача не предявляється, оскільки про його відшкодування позивач звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» у досудовому порядку.

Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відповідно до частини першої якої, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ст. 12 Закону № 1961-IV, Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За п. 32.7 ст. 32 Закону N 1961-IV прямо передбачено, що втрата товарної вартості транспортного засобу страховиком не відшкодовується, а також положеннями Закону № 1961-IV не передбачено відшкодування франшизи та моральної шкоди (ст. 12, ст. 26-1).

Отже, суд вважає доведеним розмір матеріального збитку, що складається з величини втрати товарної вартості автомобіля внаслідок його пошкодження в ДТП 23.05.2018 та розміру франшизи 2000,00 грн.

При цьому суд враховує, що величина втрати товарної вартості автомобіля становить не 31005,21 грн., як зазначено представником позивача, а 30987,43 грн., що обєктивно підтверджується висновком експерта від 10.09.2018 № Вс-11 (а.с.30-53). Матеріальна шкода в повному обсязі визнається відповідачем, у суду не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому суд вважає, що матеріальна шкода на загальну суму 32987,43 грн., з яких 30987,43 грн., що становить величину витрат товарної вартості легкового автомобіля НОМЕР_3, внаслідок його пошкодження 23.05.2018, в результаті ДТП, та 2000,00 грн., - розмір франшизи, підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відшкодування страховиком моральної шкоди, яка заподіяна майну не передбачена, відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Моральна шкода яка виразилася у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження автомобіля, що призвело до значної втрати його товарної цінності та неможливості користування ним, яку позивач оцінює у 10000,00 грн., підлягає стягненню з винної особи ОСОБА_4

При цьому, судом враховуються розяснення, викладені у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практик у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, згідно з якими Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тривалість і характер страждань, істотність вимушених змін у житті потерпілого і виробничих стосунках та інш. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд вважає необхідним таку компенсацію моральної шкоди зменшити до 2000,00 грн., що є належною, та такою, що відповідає принципу розумності та справедливості.

За ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу, повязані із залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертиз, повязані з витребуванням доказів, з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд вважає доведеним та документально підтвердженим розмір судового збору за подання позовної заяви на суму 1409,60 грн. (а.с.1), а також витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи 3028,00 грн. (а.с.26), відтак, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, ці витрати підтягаються стягненню з відповідача у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. ч. 3-6 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вказаних вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем, у звязку з розглядом даної справи, понесено судові витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 7000,00 грн., розмір яких підтверджено квитанціями, а обсяг правничої допомоги актами виконаних робіт від 20.10.2018 та від 16.11.2018, які містить детальний опис робіт виконаних фахівцем у галузі права ОСОБА_1

Представник відповідача у судовому засіданні, заперечуючи про стягнення цих витрат з відповідача ОСОБА_4, клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не подав, їх не співмірність не довів, тому суд, керуючись ст. 137, ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги задоволення позовних вимог позивача, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7000,00 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу. Посилання представника позивача на невідповідність розрахунку витрат на правничу допомогу Постанові КМУ «Про граничний розмір компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27.04.2006 № 590, є безпідставними, оскільки чинний ЦПК України не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, а Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» втратив чинність на підставі Закону № 2147 - VIII від 03.10.2017.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, матеріальну шкоду в сумі 32987 (тридцять дві тисячі девятсот вісімдесят сім) гривень 43 коп., з яких:

-30987 (тридцять тисяч девятсот вісімдесят сім) гривень 43 коп., що становить величину витрат товарної вартості легкового автомобіля НОМЕР_3, внаслідок його пошкодження 23.05.2018, в результаті ДТП,

-2000 (дві тисячі) гривень 00 коп., - розмір франшизи.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, понесені останнім судові витрати, а саме:

-зі сплати судового збору у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста девять) гривень 60 коп.;

-за проведення експертизи у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп.;

-на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.11.2018

Суддя: