Справа №203/1941/18
Провадження №2/0203/890/2018
22.11.2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Дзьомі Ю.О.,
-представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення,
05 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що мешканцям жилого будинку №64 по вул. Юрія Савченка в м. Дніпрі він регулярно надає послуги з водопостачання та водовідведення. У квартирі №46 вказаного будинку мешкають відповідачки, які не оплачують ці послуги, у результаті чого утворилася заборгованість в сумі 12 212,60 грн. У добровільному порядку відповідачки борг погасити не бажають, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з них вказаної заборгованості з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних загальною сумою 19 804,66 грн. (а.с. 1).
У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, пояснивши, що у квартирі АДРЕСА_1 мешкають відповідачки, які не оплачують ці послуги, у результаті чого утворилася заборгованість в сумі 12 212,60 грн. Оскільки відповідачки борг погасити не бажають, позивач просить солідарно стягнути з них заборгованість з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних у сумі 19 804,66 грн.
Відповідачки до суду не зявилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).
У судовому засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку.
Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом було встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачки (а.с.а.с. 14, 15).
Позивач регулярно надає відповідачкам послуги з водопостачання та водовідведення, проте останні плату за користування вказаними послугами вносять неналежно, у звязку з чим станом на 31.03.2018 року утворилася заборгованість в сумі 12 212,60 грн., розрахована у відповідності із встановленими тарифами (а.с.а.с. 6, 7).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 24.06.2004 року №1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №1875-ІV) предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Згідно з пунктом 2 статті 5 Закону №1875-ІV комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
У відповідності з пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону №1875-ІV споживачі зобовязані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
За правилами, встановленими частиною 1 статті 9 Закону №1875-ІV споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Статтею 22 Закону України від 10.01.2002 року №2918-ІІІ «Про питну воду, витне водопостачання та водовідведення» визначено, що споживачі питної води зобов'язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
За змістом статті 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК) зобовязання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно предявляються.
Відповідно до статті 541 ЦК солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.
Відтак, ураховуючи той факт, що відповідачки порушують зобовязання з оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення, і таке зобовязання є неподільним, суд вважає вимоги позивача про стягнення з них заборгованості у солідарному порядку такими, що підлягають задоволенню.
Розвязуючи позов у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних, суд виходить з такого.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.
Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобовязання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідачок трьох відсотків річних та інфляційних обґрунтована й підлягає задоволенню.
Три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобовязань складає 1 214,78 грн., а інфляційні 6 377,28 грн. відповідно до докладного розрахунку, доданого позивачем до позовної заяви (а.с.а.с. 6, 7).
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне заявлений позов у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційний також задовольнити.
У порядку статті 141 ЦПК з відповідачок на користь позивача у рівних частках підлягає стягненню компенсація понесених судових витрат загальною сумою 1 762,00 грн. по 881,00 грн. (а.с. 1).
Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 133, 141, 209 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 19 804,66 грн. (основна заборгованість 12 212,60 грн., три відсотки річних 1 214,78 грн., інфляційні 6 377,28 грн.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради компенсацію судових витрат у сумі 881,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради компенсацію судових витрат у сумі 881,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 26 листопада 2018 року.
Суддя М.О. Католікян