РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10796/16-ц

пр. № 2/759/4869/18

15 листопада 2018 рокуСвятошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -Величко Т.О.

при секретарі - Забела А.В.

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідачаОСОБА_6розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Карабазов Святослав Вікторович про визначення частки померлої у спільній сумісній власності поджужжя ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у справі ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Карабазов Святослав Вікторович про визначення частки померлої у спільній сумісній власності поджужжя, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_5. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті в ОСОБА_5 залишилися спадкоємці - донька ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_3. З 25 жовтня 2013 р. і до моменту смерті ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3. Під час шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було придбано автомобіль РЕUGЕОТ 207, номерні знаки НОМЕР_1, право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_3, чоловіком померлої.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач зазначила, що виходячи з того, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю і частки майна дружини та чоловіка є рівними, померлій за життя на праві власності належала ? частина автомобіля РЕUGЕОТ 207, номерні знаки НОМЕР_1. В передбачений ст. 549 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 Позивач подала приватному нотаріусу Карабазову Святославу Вікторовичу письмову заяву про прийняття спадщини, надала наявні документи на спадкове майно та просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у тому числі і на 1/4 частину автомобіля РЕUGЕОТ 207, номерні знаки НОМЕР_1.

Позивач зазначила, що в останні роки померла окремо проживала із чоловіком і була з ним в несприятливих відносинах. Через складні стосунки з померлою, ОСОБА_3 не надає нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку в спільному майні подружжя, а також не надає згоду на визначення частки померлої у спільній сумісній власності. Так, як на сьогоднішній день автомобіль РЕUGЕОТ 207, номерні знаки НОМЕР_1 знаходиться у розпорядженні ОСОБА_3, він відмовляється надавати оригінали правовстановлюючих документів на транспортний засіб нотаріусу. Вищеописана поведінка ОСОБА_3 унеможливлює отримання Позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на частину автомобіля РЕUGЕОТ 207, номерні знаки НОМЕР_1.

Ухвалою суду від 07.09.2016 року позов залишено без руху. Ухвалою суду від 10.10.2016 року позовну заяву повернуто позивачу. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.01.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 07.02.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 24.07.2017 року задоволено клопотання про забезпечення доказів. Ухвалою суду від 22.12.2017 року позов залишено без руху. Ухвалою суду від 19.01.2018 року позов залишено без розгляду. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 03.05.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19.01.2018 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалу суду від 24.09.2018 року задоволено клопотання про забезпечення доказів.

Представник Позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, у якості обгрунтувань належності спільного майна набутого під час шлюбу спадкодавцем та її чоловіком вказувала на факт перебування у шлюбі та про рівність часток подружжя, доказів проджерело походження коштів на прибання спірного транспортного засобу спадкодавцем та відповідачем суду не надала, та не вказувала на такі обгрунтування.

Представник Відповідача у судове засідання з'явився, проти позову заперечував просив відмовити у задоволенні позову, Відповідач надав до суду заперечення в якому посилається на те, що Позивач після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини не зверталась до нотаріуса оформлення свідоцтва на спадщину, позивачем не надано суду доказів, що нотаріусом йому відмовлено в цьому. Як встановлено ч. З ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, позивачем не доведено, що його права чи інтереси порушені та потребують судового захисту відповідно до ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Представник Відповідача зазначив, що на даний час майно спадкодавця включає: земельну ділянку, яка повністю належала спадкодавцю та машину, зазначену в позові, яка є спільним сумісним майном спадкодавця і спадкоємця-відповідача. Земельна ділянка площею 0,12 га знаходиться у с. Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області. Усі документи на цю земельну ділянку знаходяться у позивача, який не надає їх ні відповідачу, ні нотаріусу. Майно спадкодавця розподіляється між двома спадкоємцями за законом першої черги: позивачем і відповідачем згідно ст. 1261 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 2 ст. 1279 ЦК України, спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна. Згідно цього, відповідач має право і бажає виділення зазначеної машини повністю з майна спадкодавця в натурі з врахуванням вартості часток спадкового майна. Таким чином, позовні вимоги порушують право відповідача встановлене ч.2 ст. 1279 ЦК України. Представник відповідача вказував, що як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Пр судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» набуття прав власності на майно за набувальною давністю є самостійною підставою набуття права власності. Право власності на нерухоме майно не переходить від спадкодавця до спадкоємця (стаття 1216 ЦК), а набувається за рішенням суд (частина четверта статті 344 ЦК). Отже, спори про набуття права власності з набувальною давністю не є спорами із спадкування, в тому числі й у випадках коли особа заявляє про давність володіння (частина друга статті 344 ЦК).

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, що підтверджено свідоцтвом про смерть ( а.с.52).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 звернулася разом із відповідачем до Приватного нотаріуса КМНО Карабазова С.В. із заявами про прийняття спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 ( а.с.96,107).

Судом встановлено, що відповідач та позивач отрималди Свідоцтва про право власності на спадкове майно на вклади у банках на частину квартири( а.с.127-131).

Судом встановлено, що позивач не подавала до нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право на спадкове майно, а саме спірний автомобіль РЕUGЕОТ 207, номерні знаки НОМЕР_1.

Судом встановлено, що Позивачем вибрано невірний спосіб захисту порушеного права, який би відповідав специфіці правовідносин, що виникли, також позивачем не надано доказів, що порушені права позивача.

Така сама позиція підтверджена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Пр судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перещкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, у у ч.4 п.1 цього ж листа зазначено, що слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчинені нотаріальної дії, зокрема відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, а згідно ч.12 п.1 цього ж листа вказано, що у разі якщо відсутність відмов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі сводоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що позивач не зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спірне майно, відмови нотаріусом не видано, а тому вілсутній спір про право.

А тому суд дійшов висновку, що позов не доведений та не підлягає задовленню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.1216, 1267 ЦК України, ст.ст. 4-13, 77-84, 142, 259, 260, 264-266, 269 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволення позову позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Карабазов Святослав Вікторович про визначення частки померлої у спільній сумісній власності поджужжя - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з часу проголошення.

Суддя: Т.О. Величко