РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2018 року Провадження №2/425/488/18

Справа №425/1916/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Чикунової Ю.С.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.04.2017 року помер її брат ОСОБА_2, після смерті якого залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, розташований за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Ватутіна, 69, яку спадкодавець в свою чергу отримав від батька ОСОБА_3 внаслідок того, що проживав разом із ним на час відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем другої черги, однак оскільки її мати, як спадкоємець першої черги відмовилася від спадщини, вона є єдиним спадкоємцем. Зазначена вище спадщина належала її батьку на підставі договору на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого державною нотаріальною конторою 26.01.1954 року за № 248, однак звернувшись за отриманням дублікату вказаного договору до державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори їй було відмовлено, оскільки всі документи до 2000 року включно були передані на зберігання до Луганського обласного державного нотаріального архіву, справи якого на теперішній час залишилися на території, яка тимчасово непідконтрольна владі України і з яким не має поштового звязку.

У звязку з вищевикладеним, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Ватутіна, 69.

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією паспорту (а.с. 6, 60, 61).

10.05.1956 року народилася ОСОБА_4, а 17.02.1959 року народився ОСОБА_5, батьками яких є ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвами про народження Серія І-ЯР № 111276 від 22.05.1956 року, відповідний запис № 276, та Серія ІІІ ЯР № 507821 від 03.03.1959 року, відповідний запис № 125 (а.с. 8, 9, 62, 63).

29.11.1979 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 розірвали шлюб, у звязку з чим ОСОБА_9 відновила дівоче прізвище ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 19.06.2018 року, актовий запис № 450, Серія І-ЕД

№ 151869 (а.с. 72).

07.06.2006 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.06.2006 року, актовий запис № 488 (а.с. 10).

12.04.2017 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.04.2017 року, актовий запис № 315 (а.с. 11, 60).

27.05.1973 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_11, змінивши прізвище на ОСОБА_11, який 16.03.1976 року було розірвано, після чого ОСОБА_12 27.04.1976 року уклала шлюб з ОСОБА_13 та змінила прізвище на ОСОБА_13, однак 29.05.1979 року вказаний шлюб було розірвано та 15.04.1981 року ОСОБА_14Я уклала шлюб з ОСОБА_15 та змінила прізвище на ОСОБА_15, 18.02.1992 року, однак вказаний шлюб також було розірвано, що підтверджується свідоцтвами про розірвання шлюбу від 20.05.1979 року, Серія І-ЕД № 476023, від 25.05.1999 року, Серія І-ЕД № 087978, від 16.03.1976 року, Серія І-ЕД № 421783, витягами з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 30.06.2018 року № 5, № 4, № 2 (а.с.12-14, 20-22, 63-66).

ОСОБА_6 з 16.02.1953 року є власником будинку, розташованого за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Ватутіна, 69, що підтверджується копією договору про надання права на будівництво будинку та безстрокове користування земельної ділянки від 16.02.1953 року, відповіддю комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради від 24.05.2018 року № 612 та копією плану проекту житлового будинку (а.с.15-16, 25-26 ).

За адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Ватутіна, 69 були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3М, який знятий з реєстрації 17.06.2006 року у звязку зі смертю, що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 07.06.2006 року від 08.02.2018 року № 8984 (а.с. 17).

15.06.2018 року ОСОБА_10 відмовилася від спадщини, яка залишилася після смерті її сина ОСОБА_2, який помер 12.04.2017 року, що підтверджується заявою від 15.06.2018 року, зареєстрованою в реєстрі № 2, та посвідченою державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори - ОСОБА_16 (а.с.19, 71).

26.06.2017 року позивач звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті 12.04.2017 року її брата ОСОБА_2 на підставі якої було заведено спадкову справу № 60848394, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.06.2017 року № 48206384 (а.с. 57-59).

28.02.2018 року ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою від 01.03.2018 року за № 65/02-31 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії , оскільки неможливо отримати дублікат договору про надання права на будівництво будинку та безстрокове користування земельної ділянки, посвідчений державною нотаріальною конторою 26.01.1954 року під реєстровим № 248, оскільки справи Рубіжанської державної нотаріальної контори до 2000 року включно, було передано на зберігання до Луганського обласного державного нотаріального архіву, справи якого на теперішній час залишилися на території, яка тимчасово непідконтрольна владі України і з яким не має поштового звязку (а.с.18, 67).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи (ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Так з матеріалів справи вбачається, що позивач вчасно подала заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2 (а.с. 58).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно.

Судом встановлено, що перешкодою для видачі нотаріусом позивачу свідоцтва про право на спадщину на зазначений вище житловий будинок з господарськими будівлями є відсутність оригіналу договору про надання права на будівництво будинку та безстрокове користування земельної ділянки посвідчений державною нотаріальною конторою 26.01.1954 року під реєстровим № 248, оскільки всі документи до 2000 року включно були передані на зберігання до Луганського обласного державного нотаріального архіву, документи якого на теперішній час знаходяться на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» № 252-VIII від 17.03.2015 до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року.

Таким чином, місто Луганськ дійсно розташоване на тимчасово окупованій та відповідно непідконтрольній законній українській владі території України.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з п.п. 3.1, 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, беручи до уваги те, що мати спадкодавця, як спадкоємиць першої черги відмовилася від спадщини, а позивач в свою чергу прийняла спадщину після смерті брата ОСОБА_2, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Ватутіна, 69, підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12-13, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: Луганська область,

АДРЕСА_1) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Ватутіна, 69.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду складено 26 листопада 2018 року.

Суддя Є.О. Романовський