Постанова
Іменем України

22 листопада 2018 року
м. Київ

справа № 504/2354/15-ц

провадження № 61-10967св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Штелик С. П. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Мартєва С. Ю.,

учасники справи:
позивач військова частина НОМЕР_1 ,
відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року у складі судді Рідник І. Ю. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2016 року у складі суддів: Панасенкова В. О., Парапана В. Ф., Громіка Р. Д.,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2015 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у розмірі 26 377 грн 51 коп., завданих відповідачем шляхом несанкціонованого демонтування господарської будівлі за генеральним планом № 50 військового містечка Красносілка-10.

В обґрунтування позову зазначено, що в межах проведення територіальним Південним управлінням внутрішнього аудиту та контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України у військовій частині НОМЕР_1 внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності за період з 01 січня 2012 по 31 березня 2014 роки виявлено відсутність господарчої будівлі за генеральним планом (далі ГП) № 50 (свинарника) військового містечка Красносілка-10 та знаходження на її місці збудованої одноповерхової житлової будівлі на одну родину, показники загальної площі якої менше на 2 кв. м, а площа покрівлі даху із металевих листів менше на 26 кв. м, ніж в облікових документах на будівлю за ГП № 50. Згідно індивідуальної картки обліку будівель форми 400, господарська будівля за ГП № 50 1983 року забудови, одноповерхова, загальною площею 210 кв. м, стіни із каменю ракушняка, площа покрівлі з азбестоволокнистих листів 294 кв. м, тобто, новозведена будівля не має нічого спільного з будівлею, що знаходиться на обліку згідно ГП № 50. Відповідно довідки КЕВ м. Одеси від 21 квітня 2015 року станом на 01 січня 2014 року балансова вартість будівлі за ГП № 50 складає 86 106 грн, залишкова вартість 26 377 грн 51 коп. Матеріалами Аудиторського звіту від 10 липня 2014 року №234/3/4/56/аз встановлено, що замість безпідставно демонтованої господарської будівлі за ГП №50 капітаном ОСОБА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , була фактично збудована нова житлова будівля (дім). Таким чином, неправомірними діями капітана ОСОБА_1 , який проводив будівельні роботи у господарській будівлі за ГП № 50 військового містечка Красносілка-10 без оформлення належних документів на виконання робіт, заподіяно пряму дійсну шкоду, яка визначається виходячи із залишкової вартості будівлі, облікованої за бухгалтерським обліком КЕВ м. Одеси в розмірі 26 377 грн 51 коп.
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, вмежах проведення службового розслідування за фактомнедостачі основних засобів встановлено, що, керуючись директивою Міністра оборони України Д-14 від 11 червня 2001 року, якою затверджено порядок переобладнання вивільненого фонду Міністерства оборони України під тимчасове житло для безквартирних військовослужбовців, начальником КЕВ м. Одеси полковником ОСОБА_2 погоджено рапорт командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 від 19 серпня 2010 року щодо переобладнання військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Цікало ОСОБА_4 господарської будівлі за ГП №50 (колишній свинарник) військового містечка Красносілка-10 під тимчасове житло, оскільки господарча будівля не використовувалася за призначенням з 2007 року. Стан будівлі був незадовільний. За своїми технічними характеристиками будівля знаходилася в аварійному стані. Стіни були зведені на розчині, який за своїми характеристиками морально та технічно застарів, мали численні тріщини. Дерев`яна конструкція стропил була пошкоджена гниллю. Покрівля з азбестових листів була частково зруйнована. На той час відновлення та ремонт будівлі був економічно недоцільним за державні кошти. Капітан ОСОБА_1 за власний рахунок і в вільний від роботи час заклав фундамент та переклав стіни. Будівля зберегла свої розміри відповідно картки обліку форма 400. З акта приймання виконаних робіт переобладнання під житло будівлі №50 від 15 вересня 2014 року, який затверджено т. в.о. начальника КЕВ м. Одеси ОСОБА_2 , убачається, що роботи виконані на суму 95 805 грн, у тому числі придбано матеріали на суму 94 586 грн. Враховуючи те, що відсутність господарчої будівлі за ГП № 50 внаслідок несанкціонованого демонтажукласифікується як недостача основних засобів, розмір заподіяної державі втрати визначається із залишкової вартості будівлі, облікованої забухгалтерським обліком КЕВ м. Одеси в розмірі 26 377 грн 51 коп. Письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, підтверджується обставина того, що завдана відповідачем шляхом руйнування спірної господарчої будівлі майнова шкода повністю відшкодована шляхом полагодження пошкодженої будівлі, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що переобладнання військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 господарської будівлі за ГП № 50 (колишній свинарник) військового містечка Красносілка-10 під тимчасове житло здійснено на підставі рапорту командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 від 19 серпня 2010 року, погодженого начальником КЕВ м. Одеси полковником Яковенком В. А., що свідчить про те, що дії відповідача не можна вважати протиправними, отже у його діях немає складу цивільного правопорушення і він не може бути притягнутий до цивільної відповідальності.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, військова частина НОМЕР_1 просить скасувати судові рішення та передати справу до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що новозбудована позивачем будівля за будівельно-технічними характеристиками не є тотожною будівлі ГП № 50 (колишній свинарник) військового містечка Красносілка-10; несанкціонований демонтаж будівлі ГП № 50 має наслідком недостачу основних засобів; відповідач отримав дозвіл лише на переобладнання господарської будівлі, проте він зруйнував її повністю.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

За положеннями статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців, затвердженого постановою Верховної Ради України № 243/95-вр від 23 червня 1995 року, за шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.
Частинами першою та другою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, яка підлягає застосуванню до спірних відносин, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом статті 1192 ЦК України, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.
Суди установили, що ОСОБА_1 з 24 жовтня 2003 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 с. Красносілка Одеської області.
В ході роботи аудиторської групи Територіального Південного управління внутрішнього аудиту та контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України щодо проведення внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01 січня 2012 по 31 березня 2014 роки виявлено відсутність господарчої будівлі за генеральним планом № 50 військового містечка Красносілка-10 та знаходження на її місці збудованої одноповерхової житлової будівлі на одну родину, про що було складено акт № 883 від 05 червня 2014 року.
В ході проведення службового розслідування за фактом недостачі основних засобів встановлено, що, керуючись директивою Міністра оборони України Д-14 від 11 червня 2001 року, якою затверджено порядок переобладнання вивільненого фонду Міністерства оборони України під тимчасове житло для безквартирних військовослужбовців, начальником КЕВ м. Одеси полковником ОСОБА_5 погоджено рапорт командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 від 19 сеорпня 2010 року щодо переобладнання військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 господарської будівлі за ГП № 50 (колишній свинарник) військового містечка Красносілка-10 під тимчасове житло, оскільки господарча будівля не використовувалася за призначенням з 2007 року. Стан будівлі був незадовільний. За своїми технічними характеристиками будівля знаходилася в аварійному стані. Стіни були зведені на розчині, який за своїми характеристиками морально та технічно застарів, мали численні тріщини. Дерев`яна конструкція стропил була пошкоджена гниллю. Покрівля з азбестових листів була частково зруйнована. На той час відновлення та ремонт будівлі був економічно недоцільним за державні кошти.

Капітан ОСОБА_1 за власний рахунок і в вільний від роботи час заклав фундамент та переклав стіни. З акта приймання виконаних робіт переобладнання під житло будівлі № 50 від 15 вересня 2014 року, який затверджено т. в. о. начальника КЕВ м. Одеси ОСОБА_5 , убачається, що роботи виконані на суму 95 805 грн, у тому числі придбано матеріали на суму 94 586 грн.
Враховуючи те, що відповідачем реконструйовано господарську будівлю, яка підлягала виведенню із експлуатації внаслідок аварійного стану; відповідне переобладнання господарської будівлі за ГП № 50 (колишній свинарник) під тимчасове житло проведено ОСОБА_1 на підставі рапорту командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 від 19 серпня 2010 року, погодженого начальником КЕВ м. Одеси полковником Яковенком В. А., колегія суддів погоджується із висновками судів щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу цивільного правопорушення із завдання майнової шкоди.
Крім того, вартість робіт із реконструкції об`єкта нерухомості (95 805 грн) перевищує залишкову вартість демонтованої будівлі (26 377 грн 51 коп.), аудиторським звітом про результати внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01 січня 2012 по 31 березня 2014 роки визначено необхідність провести оцінку зведеного ОСОБА_1 житлового будинку та оприбуткувати його на відповідному рахунку військової частини (пункт 6).

Відповідно до частини четвертої статті 22 ЦК на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в іншій спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).
Таким чином, доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не спростовують правильність висновків судів.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

В. С. Висоцька

С. Ю. Мартєв