Провадження №2/225/822/2018
Справа №225/2867/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецькой області у складі:

головуючого судді Качаленка Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Федорцової І.С,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25% частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. А також аліменти на утримання самої ОСОБА_1 у розмірі 25% частини його заробітку. В обґрунтування позову зазначила:

З відповідачем перебуває у зареєстрованому Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області шлюбі, з 12.04.2018 року. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З травня 2018 року сімейні відносини з відповідачем остаточно зіпсувались через відсутність взаєморозуміння, подальше спільне життя стало неможливим, у звязку з чим стали проживати з відповідачем окремо. Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, відповідач в свою чергу матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Окрім того, на теперішній час вона не працює, у звязку з тим, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та потребує утримання від чоловіка. Відповідач добровільно кошти на її утримання та утримання сина не надає, хоча знаходиться у працездатному віці, а тому має таку можливість. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 25% від всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 25% грн. всіх його доходів, щомісячно з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку.

Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, надав відзив на позов, просив справу розглянути за його відсутності. Позов відповідач визнав частково, просив ухвалити рішення про стягнення аліментів на утримання дитини 25% з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня предявлення позову, в решті позовних вимог відмовити. Зазначив, що він офіційно працевлаштований у ВП «Автобаза» ДП «Торецьквугілля». Доход, які він отримував за останній рік та отримує на теперішній час є незначними і не дають можливості сплачувати аліменти на утримання матері дитини у розмірі 25% заробітку, окрім цього 05.06.2018 року він уклав кредитний договір внаслідок чого у нього виникли кредитні зобовязання також є обовязок по сплаті житлово комунальних послуг, через що він постійно знаходиться в край скрутному становищі. Враховуючи його матеріальне становище, наявність обовязку щодо утримання дитини, наявність кредитного зобовязання та обовязку щодо сплати житлово комунальних послуг, вважає, що стягнення з нього аліментів на утримання непрацездатної дружини не ґрунтується на принципах законності та справедливості.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО №781930.

Батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО №781930 (а.с.6).

Як встановлено з акту №1450/02-45 від 31.08.2018 року дитина ОСОБА_3 проживає разом із позивачем за адресою: м. Торецьк, с. Північне, вул. Міра, буд.8 (а.с. 30)

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України).

При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні її потреби. Крім того суд враховує, що відповідач в цій частині позов визнав, є людиною працездатного віку, офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, інших осіб на утриманні не має, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини другої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч. 6 ст. 84 СК України).

Як зазначено вище позивач ОСОБА_1 проживає разом із дитиною.

Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення військово цивільної адміністрації м. Торецьк від 22.08.2018 року №2185, позивачу ОСОБА_1 з 01.04.2018 року по 30.04.2021 року призначено допомогу при народженні дитини ОСОБА_3 за період з травня 2018 року по серпень 2018 року, ОСОБА_1 отримувала щомісячну допомогу при народженні дитини, сума якої складала 860 грн. на місяць. (а.с. 28)

З довідки №83 виданої «Торецьким хлібокомбінатом» встановлено, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років з 21.06.2018 року по 30.04.2021 року (а.с. 29 )

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років та її дохід складає лише допомога при народженні дитини, сума якої становить 860 грн. на місяць. Відповідач при цьому офіційно працевлаштований та має стабільний дохід.

В той же час, посилання відповідача на наявність у нього кредитних зобовязань та зобовязань щодо сплати комунальних послуг, як на підставу для відмови в цій частині позову, суд сприймає критично з огляду на те, що кредит було взято відповідачем після народження дитини, а саме у червні 2018 року. Тобто відповідач після народження дитини, усвідомлюючи, що як батько несе обовязки по утриманню дитини та дружини, яка не працює, свідомо і добровільно вступив у кредитні відносини для придбання товару на суму 3000 гривень. При цьому слід врахувати, що позивач з дитиною живе за іншою адресою ніж відповідач, а отже також несе тягар оплати житлово-комунальних послуг, які споживає разом з дитиною. Відтак, суд вважає, що обставини, посиланням на які відповідач частково заперечує позовні вимоги, жодним чином не звільняють його від обовязку утримувати дружину, яка не працює через те, що доглядає за дитиною.

Відповідно до частини першої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі ? частини всіх доходів відповідача, що буде відповідати інтересам обох сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 141, 206, 258, 263-268, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає ІНФОРМАЦІЯ_6) аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6) аліменти на її утримання у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12 червня 2018 року до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: