Провадження № 2/161/3780/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2018 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого судді Філюк Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.,
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання фізичних осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
12 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання фізичних осіб такими, що втратили право на проживання.
Свої вимоги обґрунтовує тим що, вона є власником житлового будинку №1 по вул. Черняховського в м. Луцьку. Вказує, що в даному будинку були зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5та понад рік не проживають у ньому. Особистих речей останніх в даному будинку немає. Вказує, що реєстрація відповідачів в будинку порушує її права, як власника.
Враховуючи наведене, просить визнати визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловимм будинком №13 по вул. Хакімова у місті Луцьку.
Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином через розміщення оголошення на офіційному сайті Луцького міськрайонного суду.
Згідно ст. 223 ч. 1 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ст. 223 ч. 4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, житловий будинком №13 по вул. Хакімова у місті Луцьку належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с. 5).
Також судом встановлено, що в житловому будинку №13 по вул. Хакімова у місті Луцьку зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що стверджується копією будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають житловому будинку №13 по вул. Хакімова у місті Луцьку(а.с. 8-9).
Крім того, дана обставина підтверджується даними УДМС України у Волинській області, Реєстру територіальної громади міста Луцька.
Згідно листа Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 18 травня 2015 року №3/9119, під час проведення перевірки та опитування сусідів було встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 за адресою м. Луцьк, вул. Хакімова, 13, лише зареєстровані, але фактично не проживають з 2011 року і по теперішний час (а.с.12).
З пояснень позивача у судовому засіданні слідує, що відповідачі у справі вселились у будинок як члени її сімї.
Будь-яких заперечень щодо вказаного відповідачі суду не надали.
Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз вищенаведених обставин справи дає підстави для висновку, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 втратили інтерес до житла, в якому зареєстроване їх місце проживання, оскільки понад 7 років у ньому фактично не проживають, участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не приймають, а тому вони втратили право користування даним житловим приміщенням.
Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачам чиняться перешкоди у користуванні квартирою та проживанні в ній, про поважність причин його відсутності понад рік, наявність між ним і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було.
З врахуванням вищенаведених норм закону, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком №13 по вул. Хакімова у місті Луцьку.
Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути в рівних частинах з відповідачів на користь держави.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, 405 ЦК України, суд, -
Визнати ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком №13 по вул. Хакімова у місті Луцьку.
Визнати ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком №13 по вул. Хакімова у місті Луцьку.
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком №13 по вул. Хакімова у місті Луцьку.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, по 234 гривні 93 копійки з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4; РНОКПП НОМЕР_1);

Відповідач: ОСОБА_3 (місце реєстрації: м.Луцьк, вул.Хакімова, 13; паспорт серії АС 304240);

Відповідач: ОСОБА_4 (місце реєстрації: м.Луцьк, вул.Хакімова, 13; паспорт серії АС 313433);

Відповідач: ОСОБА_5 (місце реєстрації: м.Луцьк, вул.Хакімова, 13; паспорт серії АЮ 196194).

Дата складення повного тексту заочного рішення20 листопада 2018 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_7