провадження № 2/333/2621/18
справа № 333/5223/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Стоматова Е.Г., за участю: секретаря судового засідання Кабанової К.О., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (72102, АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (69104, АДРЕСА_2) про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

27 вересня 2018 року, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що з 2003 року по 2007 рік вона проживала разом із позивачем однією сімєю. Від спільного життя народився ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішення суду від 25.09.2007 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 150,00 грн. щомісячно. На теперішній час, сума стягнутих аліментів є недостатньою для належного утримання дитини, оскільки істотно змінилися обставини, що впливають на визначення розміру аліментів.

Таким чином, позивач просить суд: змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2007 року по справі № 2-3468/07; стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 гривень 00 копійок щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подання цієї позовної заяви в суд та до досягнення дитиною повноліття та, крім того, стягнути з відповідача на її корить витрати на правову допомогу в сумі 450,00 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2018 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 16).

22.10.2018 року у судовому засіданні відповідач надав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що він визнає позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, частково, а саме: просить суд: стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1000,00 грн. на місяць. В обґрунтування відзиву зазначив, що його заробіток в середньому складає 3 723,00 грн., а отже у разі задоволення вимоги про стягнення аліментів в сумі 1500,00 грн. на місяць, він буде витрачати половину заробітку. Окремо зазначив, що окрім сплати аліментів він добровільно допомагає сину матеріально (а.с. 21-27).

29.10.2018 року від позивача надійшла відповідь на позовну заяву, з якої вбачається що вона підтримує свої первісні позовні вимоги в повному обсязі; зазначила, що запропонована відповідачем сума аліментів у розмірі 1000,00 грн. менша ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, на підтвердження того що відповідач добровільно не допомагає сину, долучила до матеріалів справи розрахунок заборгованості по аліментах (а.с. 31-38).

У судове засідання позивач зявилася, доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримала, просила суд позов задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання відповідач зявився, позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, вислухавши думку позивача та відповідача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25.12.2005 року народився ОСОБА_4, батьками якого є: матір ОСОБА_1 та батько ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 48, що додане до матеріалів справи (а.с. 6).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 2-3468/07 від 25.09.2007 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі 150,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 7).

Рішення суду набрало законної сили 05.10.2007 року .

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-3468/2007 станом на 30.09.2018 року в загальному розмірі складає 35 275,74 грн.

Судом встановлено, що станом на час розгляду справи, син сторін ще не досяг повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як визначено ст.. 181 СК України та Пленумом ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року, яку було ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих та адміністративних заходів.

Відповідно до ст.. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

З позовної заяви вбачається, що відповідач добровільно не бажає приймати участі у рівному розподілі витрат на утримання сина, а обмежує свою участь у вихованні виключно сплатою 150 грн. аліментів щомісяця, яких катастрофічно не вистачає на повноцінне забезпечення найелементарніших потреб дитини. Позивач самотужки намагається утримувати сина та забезпечувати його усім необхідним.

Згідно приписів ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набув чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ст.182 Сімейного кодексу України, зокрема, змінено мінімальний розмір аліментів і встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" (зі змінами) встановлено, що до переліку грошових доходів громадян, одержаних ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, які підлягають індексації, відноситься і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі (ст. 2). Також, у ст. 9 цього Закону визначається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Суд враховує, що обовязок із утримання дітей покладається на обох батьків.

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що оскільки рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя присуджено до стягнення з відповідача аліменти у твердій сумі, то збільшення розміру аліментів не повинно змінювати способу виконання рішення, а тому збільшений розмір аліментів підлягає визначенню так само у твердій сумі.

Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан в бік погіршення. Відповідачем позов визнано частково. Судом враховано, що згідно додатків до відзиву на позовну заяву, відповідач на теперішній час не працює, середній заробіток з березня 2018 року по вересень 2018 року склав 3 723,00 грн.

Згідно приписів Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 грудня 2018 року становить 2027 грн.

Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для збільшення розміру аліментів з 150 грн. до 1014 грн. на утримання сина щомісячно, що є співрозмірним із розміром прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з урахуванням приписів ст.180 СК України, та не буде надто обтяжливим для платника аліментів.

Таким чином, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначені в порядку ст.. 192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 3 ст. ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 сплатила надані їй адвокатом юридичні послуги за складання позовної заяви в загальному розмірі 450,00 грн., що підтверджується рахунком-фактура № 000011 від 19.02.2018 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с. 11) та актом № 8 здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а.с.12).

Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, у звязку з чим позовні вимоги позивача в цій частині є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пп.1 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що на час звернення позивача до суду з позовною заявою складало 704,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 141, 180, 182, 192 СК України, ст.ст. 43, 49, 82, 141, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-3468/07 від 25 вересня 2007 року, стягнувши з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: 69104, АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: 74000, АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 014 гривень 00 копійок (одна тисяча чотирнадцять гривень нуль-нуль копійок) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: 69104, АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: 74000, АДРЕСА_1 судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу в сумі 450 гривень 00 копійок (чотириста пятдесят гривень нуль-нуль копійок).

В решті позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: 69104, АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Повний текст судового рішення буде складено 23 листопада 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Е.Г.Стоматов