У Х В А Л А

20 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 712/21651/12

Провадження № 14-526 цс 18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі :

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_3 (далі також - позивач) до Публічного акціонерного товариства (далі також - ПАТ) «Акціонерний комерційний банк «Київ» (далі також - «АКБ «Київ»), Товариства з обмеженою відповідальністю (далі також - ТзОВ) «Сузір'я» та ПАТ Акціонерного банку (далі також - АБ) «Укргазбанк» про розірвання договорів, стягнення коштів ф відшкодування моральної шкоди

за касаційною скаргою ПАТ «АКБ «Київ» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2016 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 17 серпня 2016 року і за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 17 серпня 2016 року та

в с т а н о в и л а:

26 листопада 2012 року позивач звернувся з вказаним позовом до ПАТ «АКБ «Київ» та ТзОВ «Сузір'я».

Мотивував тим, що 22 січня 2008 року він уклав з ПАТ «АКБ «Київ» два договори про участь у Фонді фінансування будівництва (далі - ФФБ) № 10/2008 та № 12/2008 (далі - договори). Згідно з договорами за позивачем закріплені два об'єкти інвестування: квартира АДРЕСА_1 загальною площею 44,03 кв. м і квартира АДРЕСА_2 в під'їздах № 1 і № 2 секції 6 (далі - об'єкти інвестування). Загальна вартість об'єктів інвестування на момент підписання договорів становила по 191 222,29 грн кожен. Дата введення об'єктів інвестування в експлуатацію була запланована на червень 2008 року.

Стверджував, що забудовником відповідно до договору про організацію спорудження об'єкта будівництва від 20 квітня 2007 року є ТзОВ «Сузір'я» (далі - забудовник).

Вказував, що оскільки об'єкти інвестування не здані в експлуатацію до дати, визначеної у договорах, позивач використав своє право виходу з ФФБ і 3 грудня 2008 року звернувся із заявами до ПАТ «АКБ «Київ» про вихід з ФФБ, розірвання договорів та повернення коштів.

Просив суд визнати договори недійсними та стягнути солідарно з ПАТ «АКБ «Київ» і ТзОВ «Сузір'я» на користь позивача: 700 341,18 грн - вартість об'єктів інвестування; 168 965,63 грн - інфляційні втрати; 81 162,83 грн - три проценти річних і 100 000 грн відшкодування завданої моральної шкоди.

28 листопада 2012 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області постановив ухвалу, якою відкрив провадження у справі.

15 квітня 2013 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області ухвалив рішення, яким поновив позивачеві «пропущений процесуальний строк позовної давності» та задовольнив частково його позов: стягнув солідарно з ПАТ «АКБ «Київ» і ТзОВ «Сузір'я» на користь позивача 489 173,3 грн, що складає загальну вартість закріплених вимірних одиниць об'єктів інвестування; стягнув солідарно з ПАТ «АКБ «Київ» і ТзОВ «Сузір'я» на користь позивача понесені інфляційні втрати у розмірі 118 017,95 грн та три проценти річних у сумі 56 690,49 грн; стягнув солідарно з ПАТ «АКБ «Київ» і ТзОВ «Сузір'я» на користь позивача 2 000 грн відшкодування моральної шкоди.

12 березня 2014 року Апеляційний суд Закарпатської області ухвалив рішення, яким рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове про часткове задоволення позовних вимог, а саме: стягнув з ПАТ «АКБ «Київ» на користь позивача вартість вимірних одиниць об'єктів інвестування у розмірі 489 173 грн; стягнув з ПАТ «АКБ «Київ» на користь позивача понесені інфляційні втрати у розмірі 118 017,95 грн і три проценти річних у розмірі 56 690,49 грн; в іншій частині позовних вимог - відмовив.

9 липня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу, якою рішення суду апеляційної інстанції скасував, а справу передав на новий розгляд до цього ж суду.

11 листопада 2014 року Апеляційний суд Закарпатської області рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове про часткове задоволення позовних вимог, а саме: стягнув з ПАТ «АКБ «Київ» на корись позивача вартість вимірювальних одиниць об'єктів інвестування в розмірі 489 173 грн; стягнув з ПАТ «АКБ «Київ» на користь позивача понесені інфляційні втрати у розмірі 118 017,95 грн і три проценти річних у сумі 56 690,49 грн; в іншій частині позовних вимог - відмовив.

18 лютого 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу, якою рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 квітня 2013 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 11 листопада 2014 року скасував, а справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

3 вересня 2015 року позивач подав до суду першої інстанції заяву про залучення як співвідповідачів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) і ПАТ АБ «Укргазбанк», а також заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив:

- розірвати договори;

- стягнути солідарно з ПАТ «АКБ «Київ», ТзОВ «Сузір'я», ПАТ АБ «Укргазбанк» і Фонду на користь позивача суму загальної вартості закріплених вимірних одиниць об'єктів інвестування у розмірі 489 173,3 грн;

- стягнути солідарно з ПАТ «АКБ «Київ», ТзОВ «Сузір'я», ПАТ АБ «Укргазбанк» і Фонду на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 604 109,08 грн, три проценти річних у сумі 97 298,58 грн;

- стягнути солідарно з ПАТ «АКБ «Київ», ТзОВ «Сузір'я», ПАТ АБ «Укргазбанк» і Фонду на користь позивача 10 000 грн відшкодування заподіяної моральної шкоди.

28 грудня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області постановив ухвалу, якою залучив співвідповідачами у справі ПАТ АБ «Укргазбанк» і Фонд.

29 лютого 2016 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, мотивуючи тим, що у нього відсутній спір з Фондом, який не може бути відповідачем у цій справі. Просив суд:

- розірвати договори;

- стягнути солідарно з ПАТ «АКБ «Київ», ТзОВ «Сузір'я» та ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь позивача суму загальної вартості закріплених вимірних одиниць об'єктів інвестування у розмірі 489 173,3 грн;

- стягнути солідарно з ПАТ «АКБ «Київ», ТзОВ «Сузір'я» і ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 604 109,08 грн, три проценти річних у сумі 97 298,58 грн;

- стягнути солідарно з ПАТ «АКБ «Київ», ТзОВ «Сузір'я» та ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь позивача 10 000 грн відшкодування заподіяної моральної шкоди.

11 травня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково: стягнув солідарно з ПАТ «АКБ «Київ» і ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь позивача суму загальної вартості закріплених вимірних одиниць об'єктів інвестування у розмірі 489 173,3 грн; стягнув солідарно з ПАТ «АКБ «Київ» і ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 604 109,08 грн та три проценти річних у сумі 97 298,58 грн; стягнув солідарно з ПАТ «АКБ «Київ» і ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь позивача 10 000 грн відшкодування моральної шкоди; у задоволенні іншої частини вимог - відмовив.

Мотивував тим, що оскільки позивач виконав зобов'язання за договорами про участь у ФББ, сплативши відповідні суми, однак будинок так і не був зданий в експлуатацію, то з відповідачів на користь позивача на підставі статей 23, 526, 610 і 611 Цивільного кодексу України мають бути стягнуті вартість закріплених вимірних одиниць об'єктів інвестування, інфляційні втрати, три проценти річних і відшкодування моральної шкоди.

17 серпня 2016 року Апеляційний суд Закарпатської області рішення суду першої інстанції скасував; ухвалив нове, яким поновив позивачеві позовну давність і частково задовольнив його вимоги: стягнув з ПАТ «АКБ «Київ» на користь позивача загальну вартість закріплених вимірних одиниць об'єктів інвестування у розмірі 489 173,3 грн; стягнув з ПАТ «АКБ «Київ» на користь позивача інфляційні втрати за період з 17 січня 2009 року по 31 липня 2015 року у розмірі 604 109,08 грн і три проценти річних за цей же період в розмірі 97 298,58 грн; в іншій частині позовних вимог - відмовив.

Мотивував тим, що ПАТ АБ «Укргазбанк» не є правонаступником ПАТ «АКБ «Київ» стосовно договорів, а тому не є належним відповідачем у справі. З огляду на це у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Суд апеляційної інстанції також вказав, що 26 вересня 2014 року Господарський суд Закарпатської області ухвалив рішення, яким позов прокурора Голосіївського району м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України, ПАТ «АКБ «Київ» до ТзОВ «Сузір'я» про зобов'язання повернути кошти задовольнив частково та зобов'язав ТзОВ «Сузір'я» перерахувати на рахунок ПАТ «АКБ «Київ» 1 217 029,8 грн.

Зазначене рішення залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18 грудня 2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 16 березня 2015 року.

Суд апеляційної інстанції вказав, що відповідно до встановлених у цих судових рішеннях обставин до загальної суми вимог входили й вимоги щодо позивача за договорами у сумі 244 586,65 грн за кожним з договорів. Однак господарський суд відмовив у задоволенні позову стосовно вимог ПАТ «АКБ «Київ» про повернення забудовником коштів для розрахунку з позивачем у справі № 712/21651/12 через пропуск позовної давності.

Апеляційний суд вважав, що звернення ПАТ «АКБ «Київ» як управителя ФФБ з пропуском позовної давності не може розцінюватися як вжиття ним всіх належних заходів, спрямованих на повернення коштів. Тому внаслідок недобросовісних і неналежних дій ПАТ «АКБ «Київ» позивач не має можливості захистити своє право в інший спосіб, ніж пред'явивши позов до ПАТ «АКБ «Київ». А оскільки останнє порушило зобов'язання за договорами, і жодним чином не спростувало презумпцію вини, то відповідальність за повернення коштів слід покласти саме на управителя ФФБ, тобто на ПАТ «АКБ «Київ».

Суд апеляційної інстанції вказав, що наявні підстави для стягнення з ПАТ «АКБ «Київ» на користь позивача суми вартості закріплених вимірних одиниць об'єктів інвестування за договорами у розмірі 489 173,3 грн.

Крім того, суд апеляційної інстанції на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України вважав за можливе стягнути з ПАТ «АКБ «Київ» на користь позивача інфляційні втрати та три проценти річних.

У вересні 2016 року позивач подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу. Вказує на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Мотивує тим, що суд апеляційної інстанції не встановив належним чином обставин справи та не надав належної оцінки тому, що 11 лютого 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 61, якою встановив, що держава в особі ПАТ АБ «Укргазбанк» бере участь у виведенні ПАТ «АКБ «Київ» з ринку шляхом придбання його активів і зобов'язань у разі віднесення Національним банком України ПАТ «АКБ «Київ» до категорії неплатоспроможних.

24 лютого 2015 року Національний банк України прийняв рішення про визнання ПАТ «АКБ «Київ» неплатоспроможним і про введення у ньому тимчасової адміністрації. А 19 червня 2015 року ПАТ «АКБ «Київ» уклав з ПАТ АБ «Укргазбанк» договір про передачу приймаючому банку активів і зобов'язань неплатоспроможного банку. Тому позивач вважає, що його право на повернення коштів має бути захищене судом саме шляхом солідарного виконання грошового зобов'язання ПАТ «АКБ «Київ» і ПАТ АБ «Укргазбанк».

У вересні 2016 року Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «АКБ «Київ» також подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу. Скаржиться на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить скасувати ухвалені судові рішення й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Мотивує тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що 24 червня 2015 року правління Національного банку України прийняло постанову № 411, якою відкликало банківську ліценцію ПАТ «АКБ «Київ» і вирішило його ліквідувати. А 25 червня 2015 року Виконавча дирекція Фонду ухвалила рішення № 122 про початок процедури ліквідації ПАТ «АКБ «Київ».

Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «АКБ «Київ» вважає, що всі питання, пов'язані з погашенням заборгованості перед кредиторами банку, повинні вирішуватися відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що справа має розглядатися за правилами цивільного судочинства. Вказує, що Верховний Суд України у постанові від 16 лютого 2016 року у справі № 826/2043/15 дійшов висновку, що справи у спорах про кредиторські вимоги до банків, які ліквідуються, необхідно розглядати за аналогією Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», внаслідок чого на них поширюється юрисдикція господарських судів.

23 вересня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою відкрив касаційне провадження за скаргою Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «АКБ «Київ».

16 листопада 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою відкрив касаційне провадження за скаргою позивача.

8 листопада 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою призначив справу до судового розгляду.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс (далі - ЦПК) України викладений у новій редакції.

17 жовтня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

З огляду на те, що Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «АКБ «Київ» оскаржує рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2016 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 17 серпня 2016 року, зокрема, з підстав порушення правил предметної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду приймає справу до розгляду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, справа розглядатиметься Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сузір'я» та Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» про розірвання договорів, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2016 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 17 серпня 2016 року й касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 17 серпня 2016 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 19 грудня 2018 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкЛ. М. Лобойко
С. В. БакулінаН. П. Лященко
В. В. БританчукО. Б. Прокопенко
В. І. ДанішевськаЛ. І. Рогач
О. С. ЗолотніковІ. В. Саприкіна
О. Р. КібенкоО. М. Ситнік
В. С. КнязєвО. С. Ткачук
В. Ю. Уркевич