Постанова

Іменем України

15 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 401/1031/16-ц

провадження № 61-19168св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Суровицької Л. В., Авраменко Т. М., Кіселика С. А.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг.

Позов мотивовано тим, що 30 березня 2013 року о 19 годині 56 хв. та о 20 годині 02 хв на його мобільний телефон надійшли смс-повідомлення з номеру «10060» ПАТ КБ «ПриватБанк» про списання з його кредитної картки № НОМЕР_1, випущеної у ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів в сумі 3 902,00 грн та комісії - 117,06 грн, а також 5 202,00 грн та комісії - 156,06 грн. Після першої транзакції, він одразу з домашнього телефону повідомив на «гарячу лінію» Банку за номером, який вказано на кредитній картці, про шахрайські дії невідомих осіб, які перерахували з його карткового рахунку кошти в сумі 3 902,00 грн. Друга транзакція була здійснена під час його розмови з працівником Банку, яка повідомила, що його рахунок заблоковано. Оскільки з його кредитної картки невідомою особою 30 березня 2013 року було переказано грошових коштів на загальну суму 9104,00 грн, то наступного дня він звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину і за його заявою розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в проміжок часу з 19 березня по 30 березня 2013 року невідома особа перерахувала кошти з картки невідомої їй жінки ОСОБА_5 та її картки на банківську карту ОСОБА_6, 1991 року народження. Особа, яка здійснила ці перекази, володіла повною інформацією, що містить банківську таємницю, а саме щодо його прізвища ім'я, по-батькові, дати його народження, ідентифікаційного номеру, даних паспорту, адреси реєстрації, кодове слово, залишок коштів на рахунку, дати та суми поповнення карткового рахунку. Вказане свідчить про те, що ця інформація банком не була захищена від доступу сторонніх осіб, банк після його повідомлення не зупинив завершення грошового переказу, внаслідок чого були порушені його права як споживача фінансових послуг, завдано матеріальної шкоди.

Просив суд визнати транзакції щодо переказу 30 березня 2013 року коштів з кредитної картки «Універсальна» ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1, виданої на ім'я ОСОБА_4, - не чинними. Скасувати відсотки, неустойку (штраф, пеня), нараховані Банком за опротестованими ним транзакціями.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2016 року позов задоволено.

Визнано транзакції щодо переказу 30 березня 2013 року коштів в сумах 4 019,06 грн та 5 358,06 коп з кредитної картки «Універсальна» ПАТ КБ «ПриватБанк», виданої на ім'я ОСОБА_4 - недійсними.

Скасовано відсотки за користування кредитом, неустойку (штраф, пеня), комісії, нараховані Банком за опротестованими ОСОБА_4 транзакціями. Стягнуто з відповідача судовий збір на користь позивача в сумі 552,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, що дає підстави для визнання транзакцій від 30 березня 2013 року не чинними та скасування нарахувань банком відсотків, комісії та неустойки по кредитному договору.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2017 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2016 року скасовано.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними транзакцій щодо переказу 30 березня 2013 року коштів та про скасування відсотків за користування кредитом, неустойки, комісії, відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що переказ грошових коштів 30 березня 2013 року було здійснено з використанням ідентифікуючих даних клієнта.

У березні 2017 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв?язку подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2017 року та залишити в силі рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року касаційна скарга разом з матеріалами цивільної справи надійшла до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що 19 травня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладений договір про відкриття карткового рахунку та його обслуговування. На виконання умов договору Банком відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України з сумою кредитного ліміту 10 000,00 грн. Банк оформив та видав позивачу кредитну картку «Універсальна» і ПІН-код до неї, здійснював розрахунково-касове обслуговування платіжних операцій позивача із використанням платіжної картки. Строк дії картки до травня 2013 року.

30 березня 2013 року о 19 годині 56 хвилин на мобільний телефон позивача надійшло смс-повідомлення з інформацією про переказ з його рахунку коштів в сумі 3 902,00 грн та комісії в розмірі 117,06 грн.

Одразу після отримання вказаного смс-повідомлення, позивач зателефонував до відповідача із заявою про блокування його кредитної картки. Під час розмови з представником Банку, на мобільний телефон позивача надійшло о 20 годині 02 хвилини смс-повідомлення з номеру Банку «10060» з інформацією про переказ з його карткового рахунку коштів в сумі 5 20,00 грн та комісії - 156,06 грн.

31 березня 2013 року позивач звернувся до Світловодського МВ УМВС України у Кіровоградській області із заявою про вчинене правопорушення, а саме про те, що 30 березня 2013 року близько 20 години невідома особа, шляхом обману та зловживання довірою з належної йому кредитної картки «ПриватБанку» заволоділа грошовими коштами всього в сумі 9 104,00 грн.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 190 КК України внесено 31 березня 2013 року слідчим СВ Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000873.

Пунктом 1.5.5 Умов і правил передбачено, що Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, Карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПІН-коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання та використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв'язку під час використання цих каналів.

Встановлено, що з картки № НОМЕР_1 ОСОБА_4 були здійснені два списання грошових коштів в сумі 4 019,06 грн та 5 358,06 грн у зв'язку з переказом коштів на карту № НОМЕР_2 клієнта ОСОБА_6. Підставою для списання коштів був дзвінок на телефон «3700» з метою проведення платежів служби підтримки банку. Факт звернення клієнта зафіксований, дзвінок було здійснено з номера +65, який на момент здійснення платежів рахувався за позивачем. Цей телефон був підтягнутий під клієнта і встановлений ,як фінансовий 30 березня 2013 року в 19 годин 45 хвилин в банкоматі САКG3769 , розташованому в м. Світловодськ, вул. Леніна,110 (Райлікарня). Операція прив'язки телефона і проставлення ознаки фінансового в банкоматі здійснюється з фізичним використанням карти клієнта і вводом ПІНа. Вказане підтверджується службовою запискою Служби безпеки Банку про проведення службової перевірки за фактом зняття грошових коштів з картки № НОМЕР_1 ОСОБА_4

За висновком службової перевірки транзакції з карти позивача були здійснені або при участі клієнта або з грубим порушенням правил безпеки, передбачених п.2.1.3 Умов і правил надання банківських послуг.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до п. 14.12 статті 14 Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», затвердженого постановою правління Національного Банку України від 30 квітня 2010 року № 223 (яка діяла на час виникнення правовідносин між сторонами і втратила чинність на підставі постанови НБУ № 705 від 05 листопада 2014 року) банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що мали місце шахрайські дії невстановленої особи щодо позивача з метою заволодіння грошовими коштами, що знаходились на його картковому рахунку. Вчинення транзакцій з перерахування грошових коштів з картки позивача на картку іншої особи мало місце після розмови позивача з невідомою йому особою, в якій він підтвердив (надав) свої персональні дані та дані щодо карткового рахунку, необхідні для здійснення операції переказу.

При вирішенні спору суд апеляційної інстанції вірно прийняв до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18), від 28 лютого 2018 року у справі № 725/314/15-ц (касаційне провадження № 61-5769св18), від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц (касаційне провадження № 61-16504св18) вказану правову позицію підтримав.

Встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли незаконному використанню, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що банком неправомірно допущено зміну умов договору та відповідно незаконне списання грошових коштів з його рахунку, були перевірені судом апеляційної інстанції і правильно визнанні безпідставними, оскільки на їх підтвердження не наведено доказів і самі по собі вони не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв несанкціонованому зняттю коштів з рахунка, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції,

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська