РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14898/18

пр. № 2/759/6659/18

23 листопада 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді: Коваль О.А,

при секретарі: Грень О.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом ОСОБА_2 про розірвання шлюбу обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він із 18.10.2002 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Однак шлюбні відносини з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейне життя. Подружжя спільно не проживає, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим.

Позивач і відповідач в судове засідання не з'явились. До суду, кожен окремо, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, у яких сторони просили позовні вимоги задовольнити і шлюб розірвати.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 червня 2002 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відділі реєстрації актів громадянського стану Святошинського РУЮ у м. Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1349, про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1. Від шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 24.04.2003 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського РУЮ у м. Києві.

Причиною розпаду сім'ї сторін стали різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Сторони проживають окремо, і шлюбні відносини фактично припинені. Відтак, шлюб носить формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя, а також інтересам дитини. Спору про спільне майно немає.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України , позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, тому шлюб підлягає розірванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 110-112 СК України, ст. 81, 141, 263, 265, 273, 354, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 18 жовтня 2002 р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану за актовим записом № 1349 - розірвати.

Прізвище ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити - «Карпікова».

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя О.А. Коваль