Справа №: 343/1906/18
Провадження №: 2/0343/778/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 листопада 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, ОСОБА_2, на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3, 7 листопада 2016р.н., у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового в межах платежу, встановленого законом.

Стягнути з відповідача на її користь витрати на надання правової допомоги.

Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем, ОСОБА_2, вона перебувала у шлюбі з 17 червня 2013 року. Від спільного проживання у них народився син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею і перебуває на її утриманні.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.03.2018р., шлюб між ними розірвано, а їх неповнолітнього сина, ОСОБА_3, залишено проживати з нею.

Відповідач з ними не проживає півтора року. Оскільки відповідач покинув сім?ю, то вона змушена самостійно, власними силами матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати неповнолітнього сина. На даний час в неї недостатньо коштів для забезпечення мінімально життєвого рівня дитини, адже син потребує постійного харчування, одягу, та ін.

Відповідач працює, але добровільно надавати матеріальну допомогу не хоче.

Всупереч вимогам закону, відповідач, який проживає окремо від них, ухиляється від виконання свого обовязку, що зокрема виявляється як у відсутності стабільного і достатнього матеріального утримання їх сина, так і в відмові в участі у його вихованні. На момент звернення до суду з позовом, між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов?язку утримувати неповнолітню дитину

Позивачка ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини. Просила позов задоволити. Не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання на виклик не зявився, причину своєї неявки суд не повідомив , від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчать: рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.18) та оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. про виклик в судове засідання (а.с.17), від нього не поступив відзив на позов.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в

судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.2ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.79 СК України - аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в шлюбі і від спільного проживання у них , 07.11.2016 року народився син ОСОБА_4, про що свідчить копія свідоцтва про народження ОСОБА_3, серії І-НМ №326439 від 10.11.2016р. (а.с.7).

Рішенням Долинського районного суду від 13.02.2018 року в справі №343/2051/17 шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований виконкомом Белеївської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області 17 червня 2013 року, актовий запис № 1, - розірвано.

Неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, залишено на проживанні з матір'ю, позивачкою по справі ОСОБА_1 (а.с.8).

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, вони проживають окремо, дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні

Відповідач по справі працює та має стабільний дохід.

Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки утримання неповнолітньої дитини є обовязком батьків, а відповідач ОСОБА_2, добровільно не надає в достатній мірі матеріальну допомогу, хоча може її надавати, позов ОСОБА_1, про стягнення аліментів підлягає до задоволення.

Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище позивачки ОСОБА_1, матеріальне становище відповідача ОСОБА_2, те, що він працевлаштований, має постійний дохід, відсутність у нього інших утриманців, яких він зобовязаний утримувати у відповідності до вимог Закону, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, та приходить до висновку, що з урахуванням положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на її користь витрати на надання правової допомоги слід відмовити, оскільки позивачкою не надано суду жодного доказу на підтвердження понесених витрат за правову допомогу.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. ст. 75, 79, 80, 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 141, 200, 206, 258 , 259, 265, 268, 280-282, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково .

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 19 жовтня 2018 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обовязковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 704,80 гривень судового збору.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : ОСОБА_1, 10.05.1991р.н., РНОКПП НОМЕР_1, жителька с.Белеїв Долинського району Івано-Франківської області, 77511.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_6, 77510.

Суддя Долинського районного суду В.А. Тураш