Справа № 699/141/18
Номер провадження 2/699/258/18
УХВАЛА

про забезпечення позову

27.09.2018 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсуні-Шевченківському заяву заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2018 року до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 15 000 доларів США та 3% річних у розмірі 1 162 доларів США, що станом на день подачі позову становить 436 212 грн.

Головуючим у справі було визначено суддю Линдюка В.С., який відкрив провадження у справі. Ухвалою судді від 11.05.2018 року забезпечено даний позов шляхом накладення арешту на частку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «ВК-Кардінал» (, місцезнаходження: 18028, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Громова, 146, офіс 215), яка становить 100%, вартістю 1 000 (одна тисяча) грн. та заборонено державному реєстратору вчиняти реєстраційні дії, що повязані зі зміною учасників товариства з обмеженою відповідальністю «ВК-Кардінал».

Строк відрядження судді Линдюка В.С. на посаді судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області закінчився 29.06.2018 року, тому дану справу, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, передано до канцелярії суду для повторного авторозподілу.

Відповідно до протоколу повторного авторозподілу судової справи між суддями від 27.08.2018 року дану справу передано на розгляд судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Свитці С.Л. Ухвалою судді від 28.08.2018 року справу прийнято до провадження.

20.09.2018 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення поданого нею позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 2,5793 га, кадастровий номер :01:001:0205, яка належить ОСОБА_2 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР 9-24-258, виданого Черепинською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області 24.04.2001 року, про що свідчить копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 113058370, сформована 06.02.2018 року, додана позивачем до заяви.

Суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Свитка С.Л. з 12.09.2018 року по 26.09.2018 року відбував невикористану частину додаткової відпустки, що підтверджується копією наказу № 44/В від 04.09.2018 року.

Подана позивачем заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, а тому підлягає невідкладному розгляду, у порядку передбаченому ст. 153 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідно до розписки від 12.06.2015 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1П грошові кошти в розмірі 15 000 доларів США, строк повернення позики настав 13.07.2015 року. У разі не вчасного повернення коштів відповідач зобовязувався передати у власність автомобіль НОМЕР_1, але вказаний автомобіль відповідач переоформив на іншу особу, а численні звернення позивача про повернення боргу ігнорує.

Крім того відповідач, будучи керівником (директором) ТОВ «ЧК-Імператор» (, юридична адреса: проспект Хіміків, 3, м. Черкаси), основним напрямком діяльності якого є жиропереробна промисловість та виробництво олії, 13.01.2016 року одноособово зареєстрував нову юридичну особу ТОВ «ВК-Кардінал» (, юридична адреса: вул. Будіндустрії, 7, м. Київ) з аналогічним основним напрямком діяльності. Вказане, на думку позивача, може свідчити про штучне створення ОСОБА_2 відсутності майна на ТОВ «ЧК-Імператор», оскільки враховуючи небажання відповідача погашати борг та поданий нею позов, він може відчужити майно, яке належить відповідачу, в тому чисті земельну ділянку, що призведе до неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст. 150 ЦПК України. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Крім цього, в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9 зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Так, з позовної заяви вбачається, що між сторонами існує спір стосовно повернення ОСОБА_2 грошових коштів отриманих від ОСОБА_1 у виді позики у розмірі 15 000 доларів США, що підтверджується борговою розпискою, а також 3% річних у розмірі 1 162 доларів США, що станом на день подачі позову становить 436 212 грн.

Вказані грошові кошти відповідач своєчасно, тобто до обумовленого сторонами строку, яким є 13.07.2015 року, не повернув, та ігнорує вимоги ОСОБА_1 щодо їх повернення, та вживає заходи щодо відчуження належного йому майна.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), застосовується судами як джерело права.

Відповідно до змісту Рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року у справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-605цс16, вказано, що забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до змісту ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

При цьому, Європейський суд з прав людини у Рішенні 17.07.2008 року у справі «Каіч та інші проти Хорватії» вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обовязковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Також Європейським судом з прав людини у Рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У Рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини визначає, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Таким чином, Держава Україна несе обовязок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Про вказане також зазначено і у п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір, предметом спору є стягнення заборгованості та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач може відчужити вказану земельну ділянку до вирішення спору судом, тобто штучно створити відсутність майна для погашення заборгованості, а тому суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення вимоги стосовно забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 2,5793 га, кадастровий номер :01:001:0205, яка належить ОСОБА_2 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР 9-24-258, виданого Черепинською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області 24.04.2001 року, до вирішення спору по суті.

Керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 149, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150, ст.ст. 151-153, п. 3 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити повністю заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.

Накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 2,5793 га, кадастровий номер :01:001:0205, яка належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР 9-24-258, виданого Черепинською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області 24.04.2001 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати сторонам по справі для відому та Корсунь-Шевченківському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області для виконання.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом пятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Свитка С.Л.