Справа №442/4658/18
Провадження №2/442/1737/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ; - Кучаковського Ю.С.,
за участю секретаря судового засідання - Кравців Х.В.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
за участю представників
від позивача: не з'явилися
від відповідача: не з'явилися
До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулася ОСОБА_2 із позовом, у якому просить на підставі ст. 150 Житлового кодексу України, ст.ст. 405, 406 Цивільного Кодексу України визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом: будинком АДРЕСА_1 та позбавити ОСОБА_3 права користування АДРЕСА_1. В обгрунтування позову посилається на те, що будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого держаним нотаріусом Спариняк Л.В. 31.03.1993, про що в реєстрі за № 2-682 зроблено відповідний запис, спадкова справа № 92-93. Крім того вказує, що їйналежить на праві приватної власності земельна ділянка біля вказаного будинку плоіцею0,25 га на підставі свідоцтва про право власності від 31.12.2013, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1. Вказує, що її дочка ОСОБА_5 02.08.2011 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_3, який був зареєстрований Довжанською сільською радою Дрогобицького району Львівської області актовий запис за № 1. Вказує, що пізніше відповідач змінив прізвище ОСОБА_3 на прізвище ОСОБА_3, про що було видане Свідоцтво про зміну прізвища відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дрогобицькому району реєстраційної служби Дрогобицького міжрайонного управління юстиції у Львівській області НОМЕР_2. Зазначає, що після укладення шлюбу 16.11.2012 відповідач був зареєстрований в АДРЕСА_1 тобто в будинку який належить позивачу на праві приватної власності на законних підставах. Зазначає, що оскільки між дочкою та відповідачем відносини не склалися, то шлюб між ними був розірваний рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.10.2017. В даний час відповідач не являється членом її сім'ї. Ще до розірвання шлюбу відповідач перестав користуватися житлом за вищевказаною адресою, не користується нею і до цього часу, тобто протягом півтора року, перешкод у користуванні будинком ніхто йому не чинив, ніякої домовленості або ж договору стосовно того, що відповідач буде проживати в будинку позивача між ними не має, наголошує, що відповідач не несе будь яких витрат на утримання будинку, не сплачує комунальні послуги.Відповідач по справі колишній чоловік моєї дочки не проживає у вказаному будинку з липня 2016 року по теперішній час, адже після чергової сварки з дочкою він в липні 2016 року забрав свої особисті речі та перейшов жити на інше постійне місце проживання до свої батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які проживають в АДРЕСА_2 Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.
Сторони в судове засідання не з'явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення - не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання та на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.11.2018 власником будинку АДРЕСА_1 являється ОСОБА_2.
Згідно будинкової книги в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований, зокрема, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Згідно копії свідоцтва про зміну імені НОМЕР_3 ОСОБА_3 змінив ім'я на ОСОБА_3, про що 18.10.2013 складено відповідний актовий запис № 32.
Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.10.2017 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано.
Відповідно до актів про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 29.01.2018, 25.06.2018, виданих членами комісіє Довжанської сільської ради Дрогобицького району Львівської області ОСОБА_3 з липня місяці 2016 року не проживає в будинку АДРЕСА_1, вибув на постійне місце проживання до свої батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які проживають в АДРЕСА_2, особисті речі відсутні.
У Статті 1 Першого протоколу, протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року" від 17.07.1997 № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.
Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 (№ 6-709цс16).
Судом встановлено, що відповідач не є членом сім'ї власника житла та не проживає у будинку АДРЕСА_1.
Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач не є членом сім'ї власника квартири та не проживає у ній, то ОСОБА_3. слід визнати таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280-283, 289, 354, 355 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом: будинком АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ю.С. Кучаковський