Провадження № 2/761/6507/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Подоляні Ю.А.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, 3 % річних, інфляційних втрат та відсотків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 08 липня 2017 року у розмірі 30 000 грн., 3 % річних за період з 09 січня 2018 року по 26 червня 2018 року - 416,71 грн., інфляційні нарахування за період з 09 січня 2018 року по 26 червня 2018 року - 1185 грн., процентів за користування грошовими коштами у розмірі облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення виконання зобов'язання з усієї суми заборгованості за період з 09 січня 2018 року по 26 червня 2018 року - 4 595,02 грн., а всього - 36 197 грн., а також судові витрати.

Позовні вимоги мотивує тим, що 08 липня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено Договір позики, у вигляді боргової розписки, за умовами якого останній отримав від позивача грошові кошти у сумі 30 000 грн., строком на шість місяців. Разом з тим, боргові зобов'язання ОСОБА_3 не виконані, борг у встановлений договором строк не повернуто, що стало підставою для звернення позивача із вказаним позовом до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року відкрито провадження у справі, у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав, що викладені у позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Судова повістка була не отримана відповідачем, оскільки конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти за закінченням встановленого строку зберігання.

Пунктом 91 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 05.03.2009 р. N 270 (далі Правила) передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв'язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об'єкті поштового зв'язку.

Пунктом 99 зазначених Правил встановлено, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Відповідно до п. 102 Правил рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, не вручені адресатам під час доставки вручаються в об'єкті поштового зв'язку.

У разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Таким чином, відповідачу було повідомлено про необхідність отримання судової повістки в об'єкті поштового зв'язку.

Відповідно до п. 117 Правил поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Відповідач не повідомив об'єкт поштового зв'язку про підстави неможливості явки щодо отримання поштового відправлення (судової повістки).

При цьому, відповідно до п. 3.1.1.3 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого Наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку "УКРПОШТА" від 12.05.2006 р. N 211 причина повернення поштового відправлення відправнику зазначається на довідці форми 20, яка акуратно прикріплюється внизу, ліворуч лицьового боку відправлення письмової кореспонденції.

З огляду на викладене відповідач фактично відмовився від отримання поштового відправлення (судової повістки).

Згідно ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 08 липня 2017 року ОСОБА_2 надав у борг ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 30 000 грн., строком на шість місяців, підтвердженням чого є розписка ОСОБА_3 про отримання вказаних грошових коштів.

Так, відповідач свої обов'язки за договором позики не виконав, борг у встановлений договором строк не повернув.

09 березня 2018 року поштовим зв'язком ОСОБА_2 звернувся до відповідача з листом-вимогою повернути позику протягом двох днів з моменту отримання листа, та сплатити проценти у розмірі 2 714,80 грн., однак, зазначені вимоги відповідачем не виконані.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач не виконав у повному обсязі свої зобов'язання за договором позики, а відтак зобов'язаний повернути позивачу суму грошових коштів у розмірі 30000 грн.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних за період з 09 січня 2018 року по 26 червня 2018 року у сумі 416,17 грн., а також інфляційні нарахування за період з 09 січня 2018 року по 26 червня 2018 року у розмірі 1185 грн.

За умовами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на одержання від позичальника відсотків за користування позикою у розмірі облікової ставки Національного банку України, за період з 09 січня 2018 року по 26 червня 2018 року у розмірі 4 595,02 грн..

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, а отже з останнього на користь позивача підлягає стягненню грошова сума за Договором позики від 08 липня 2017 року у розмірі 30 000 грн., 3 % річних за період з 09 січня 2018 року по 26 червня 2018 року - 416,71 грн., інфляційні нарахування за період з 09 січня 2018 року по 26 червня 2018 року - 1185 грн., проценти за користування грошовими коштами у розмірі облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення виконання зобов'язання з усієї суми заборгованості за період з 09 січня 2018 року по 26 червня 2018 року - 4 595,02 грн., а всього - 36 197 грн.

Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 704,80 грн., що сплачений ним при поданні позову до суду у відповідності до квитанції № ПН2985511 від 03 липня 2018 року.

Керуючись ст. 10, 11, 57-61, 79, 209, 210, 212-215, 223, 228, 258, 259, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України; ст. ст. 525, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, 3 % річних, інфляційних втрат та відсотків - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову суму за Договором позики від 08 липня 2017 року у розмірі 30 000 грн., 3 % річних за період з 09 січня 2018 року по 26 червня 2018 року - 416,71 грн., інфляційні нарахування за період з 09 січня 2018 року по 26 червня 2018 року - 1185 грн., процентів за користування грошовими коштами у розмірі облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення виконання зобов'язання з усієї суми заборгованості за період з 09 січня 2018 року по 26 червня 2018 року - 4 595,02 грн., а всього - 36 197 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються із судового збору, у розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_2, адреса місця проживання: 61070, АДРЕСА_1, іпн - НОМЕР_1.

ОСОБА_3, адреса місця проживання: 01054, АДРЕСА_2, іпн - НОМЕР_2.

Суддя: