Провадження № 2/235/2297/18
Справа № 235/6742/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2018 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.
за участю секретаря Полуянчик В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, -
ВСТАНОВИВ:
В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 15 червня 2007 року.
Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3, 25.11.2007р.н., сина ОСОБА_4, 01.11.2016р.н. Діти проживають азом із відповідачем, а він надає матеріальну допомогу на їх утримання.
З вересня 2016 року вони не підтримують подружніх відносин з відповідачем, не ведуть спільне господарство.
За час спільного проживання за спільні кошти в лютому 2012 року ними в торгівельній організації був придбаний транспортний засіб Renault Sandero, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований на імя відповідача.
Він неодноразово звертався до відповідача з пропозицією добровільно поділити даний транспортний засіб, але його пропозиції відповідачем ігноруються.
В грудні 2017 року позивач уточнив позовні вимоги: просив визнати спірний автомобіль обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати право власності на ? частину автомобіля за кожним із сторін.
Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов підтримав, просив справу розглянути за його відсутності.
Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов не визнав, просив справу розглянути за його відсутності.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в позові необхідно відмовити з наступних підстав.
Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносин.
Сторони перебувають у шлюбі з 15 червня 2007 року, зареєстрованому 15 червня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 173 (а.с.5).
Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2016 року.
Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3, 25.11.2007р.н., сина ОСОБА_4, 01.11.2016р.н. (а.с.6, 7).
3 листопада 2011 року за довідкою-рахунком КІМ-967867 під час шлюбу сторін ОСОБА_2 був придбаний автомобіль Renault Sandero, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований на її імя (а.с.8, 9).
Згідно ч.ч.1, 2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Обєктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до ст.61 СК України може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Положеннями ст.68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно з взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно ч.1 ст. ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка і рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе лише за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Згідно розяснень Верховного Суду України, що мстяться в п.24 постанови Пленуму від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, зо знаходиться у третіх осіб.
Положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача половини вартості спільного майна відчуженого нею без його згоди не заявлялись.
Крім того, як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 5 квітня 2017 року у справі № 367/5390/14-ц сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими доказами:
1)письмовими, речовими і електронними доказами;
2)висновками експертів;
3)показаннями свідків.
Як передбачено ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем доказів спільної участі подружжя коштами або працею в набутті спірного майна не надано.
На підставі наведеного, в задоволенні позову необхідно відмовити.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України у звязку з відмовою в позові понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на нього (а.с.1, 18).
Відповідно до ст.372 ЦК України, ст.ст.60, 69-71 СК України, керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення витання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1, м. Покровськ Донецької області, вулиця Центральна, будинок 147, кватира 35, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_2, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 14 листопада 2018 року. Повне рішення складене 26 листопада 2018 року.

Суддя Г.В. Назаренко