"22" листопада 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.,
за участі секретаря Мовлянова М.В.,
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом у якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являється власником квартири АДРЕСА_1.
Позивач вказує, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.11.2017 року у справі № 755/4239/17 її дочку ОСОБА_3 було визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Під час розгляду цивільної справи ОСОБА_3 без її дозволу та відома зареєструвала в квартирі свою неповнолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак за вказаною адресою ні дитина, а ні її батьки жодного дня не проживали.
Також позивач зазначає, що мати і дитина проживають за постійним місцем проживання та реєстрації батька дитини - ОСОБА_4.
На даний час вона має намір продати належну їй квартиру, однак реєстрація дитини у квартирі позбавляє її можливості в повній мірі користуватися правами власника належного їй майна. Також їй було відмовлено у наданні субсидії через те, що батьки дитини повинні надати довідки про доходи.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.09.2018 року було відкрите провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження та залучено до участі у справі у якості третьої особи Орган опіки та піклування Дніпровської РДА в м. Києві (а.с. 13, 14).
В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити, додатково пояснила, що з дочкою ОСОБА_3 не спілкуються, онук ОСОБА_2 жодного дня не проживав у квартирі АДРЕСА_1, номера будинку вона не пам'ятає.
Законний представник відповідача в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи за зазначеною позивачем адресою спірної квартири, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позов не подала.
За наведених обставин, з урахуванням думки позивача, Дніпровським районним судом м. Києва протокольно постановлена ухвала від 22.11.2018 року про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідально до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України.
Представник третьої особи до суду подав заяву, у якій просить провести розгляд справи у відсутності їх представника, зазначив, що проти задоволення позову заперечує та просить ухвалити рішення в інтересах малолітньої дитини (а.с. 20).
Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Як убачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11915133 від 30.10.2013 року, ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6).
За відомостями «ГІОЦ/КМДА» від 26.09.2018 року, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).
В обгрунтування вимог позивач посилається на норму ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідно якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).
Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 150 Житлового кодексу України власники квартири користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право на розпорядження квартирою, що знаходиться в приватній власності.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про те, що, відповідач, як малолітня дитина, та її батьки жодного дня не проживали у вказаній квартирі, мешкають за місцем проживання батька дитини - ОСОБА_4, при цьому реєстрація дитини у квартирі створює їй перешкоди у повноцінному користуванні належним їй майном.
Положеннями частин 2, 4 ст. 83 ЦПК України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених цим Кодексом.
Згідно норми частини 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На доведеність заявлених вимог позивачем надано лише копію заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29.11.2017 року , ухваленого у цивільній справі № 755/4239/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яким останню визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 7-7 зв.).
Однак, жодних доказів на підтвердження не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 у тому числі щодо підтвердження часу реєстрації малолітньої дитини позивачем не надано.
З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.
Згідно ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати по сплаті судового збору на позивача.
Враховуючи наведене та керуючись 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 76, 81, 83, 89, 133, 137, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків законного представника малолітнього - НОМЕР_2.

Третя особа - Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, місце знаходження: 02094, м. Київ, вул. Краківська, 20, ідентифікаційний код в .

Повне судове рішення складено 26 листопада 2018 року.

Суддя Виниченко Л.М.