Справа № 189/457/18
У Х В А Л А

26.09.2018 року суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Пустовар О.С. розглянувши заяву про самовідвід судді Пустовар О.С. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради», Дочірнього підприємства «Покровкатеплоенерго» Комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради» про поновлення на роботі, стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

30.03.2018 року до Покровського районного суду Дніпропетровської області надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради», Дочірнього підприємства «Покровкатеплоенерго» Комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради» про поновлення на роботі, стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який згідно протоколу автоматизованого розподілу надійшов до судді Лукінової К.С.

24.09.2018 року суддя Лукінова К.С. передала до канцелярії суду вищевказану справу для повторного автоматизованого розподілу, у зв'язку з її відрядженням строком до одного року, а саме з 25 вересня 2018 року по 20 вересня 2019 року включно на роботу на посаду судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, відповідно до Указу Президента України від 21 вересня 2018 року № 290/2018 «Про тимчасове переведення суддів».

Відповідно до чого, цивільна справа, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, була розподілена до провадження судді Пустовар Оксані Савеліївні.

До початку розгляду справи, суддею Пустовар О.С. заявлено самовідвід, оскільки позивачем в даній справі є ОСОБА_1, з яким вона знаходиться в дружніх відносинах, та вказаний факт може викликати в учасників процесу сумнів щодо упередженості та необєктивності розгляду даної справи нею, як суддею.

Дослідивши матеріали справи, заяву про самовідвід та надані до неї матеріали, суддя дійшов висновку, що така заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частин 1,3 статті 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (ч. 9 ст. 40 ЦПК України).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету ОСОБА_2 Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв'язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного звязку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини повинна визначатися за субєктивним та обєктивним критеріями. Відповідно до субєктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) «особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, що свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання обєктивно обґрунтованими».

Європейським Судом з прав людини у рішеннях у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України» безсторонність суду визначається за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Беручи до уваги особисті переконання окремого судді, його безсторонність у справі за суб'єктивним критерієм презюмується. За об'єктивним критерієм у кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки таку природу та ступень, що б свідчити про упередженість суду, та, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи, зокрема, у тому випадку коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, в разі переконання судді в наявності обставин, які обґрунтовано викликають сумнів у стороннього спостерігача в його упередженості, він зобов'язаний заявити самовідвід.

Отже, головна мета відводу - це гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу, відповідно, - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Зважаючи на вищевикладене, з метою уникнення будь-яких сумнівів сторін в об'єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, задля забезпечення права на справедливий суд, суддя вважає за необхідне задовольнити заяву про самовідвід у даній справі.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. ст. 36, 40, 41 ЦПК України, суддя

ухвалив :

Заяву головуючого судді Пустовар О.С. про самовідвід задовольнити.

Цивільну справу № 189/457/18 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради», Дочірнього підприємства «Покровкатеплоенерго» Комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради» про поновлення на роботі, стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу передати до канцелярії суду для повторного авторозподілу згідно положень ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Пустовар