Справа № 211/2405/18
Провадження № 2/211/1481/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 листопада 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гулько А.С.,

представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, -

встановив:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2, який в ході розгляду справи неодноразово уточнювала, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що від спільного шлюбу з відповідачем, який рішенням суду між ними розірвано, вони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на її утриманні та вихованні. Рішенням суду від 03.12.2004 року з відповідача стягнено аліменти на утримання доньки у розмірі 1/8 частини до її повноліття, однак потреби дитини значно зросли, а її доходи трохи більше мінімальної заробітної плати та вона не може в повній мірі забезпечити потреби дитини. Донька закінчила 11 клас у КНВК №128 та для вступу у вищий навчальний заклад до країни Польща донька навчається польській мові у криворізькій філії «Освітаполь». Один місяць навчання коштує 895 грн. Станом на липень місяць 2018 року їх донька вступила до вищого навчального закладу у країні Польща та нею особисто сплачено за навчання доньки суму у розмірі 33775,15 гривень. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на навчання, розвиток, лікування відповідач не бере. Крім того, значно зросла вартість продуктів харчування, зросли витрати на комунальні послуги, які вона оплачує самостійно, відповідач з 2004 року ігнорує рішення суду та не сплачує аліменти, не бере участі у додаткових витратах на дитину, в звязку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів за рішенням суду та складає за період з листопада 2004 року по 01.04.2014 та з 01.04.2017 р. по 21.06.2018 рік 37111,53 грн. та просрочка (пеня) 11305,19 грн. Згідно довідки ОСОБА_6 ВДВС сума заборгованості по аліментах за період з 15.11.2004 по 01.04.2014 складає 32744,14 грн. Згідно довідки ОСОБА_6 ВДВС загальна сума заборгованості по аліментах станом на 21.06.2018 рік складає 17420,33 грн. ОСОБА_6 ВДВС №29431/12 від 03.07.2018 року повідомлено, що надати довідку розрахунок заборгованості по аліментах за період з 01.04.2014 по 31.03.2017 р. нема можливості, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні звіти про відрахування аліментів з заробітної плати боржника ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_7 В уточненому позові від 03.10.2018 р. повідомила про виплату відповідачем заборгованості по аліментам станом на 03.10.2018 р., що свідчить про визнання ними позову. Тому в уточненому позові в редакції від 03.10.2018 р. просить стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання доньки одноразово в розмірі 39757,52 грн. для оплати навчання доньки за кордоном та змінити розмір аліментів, збільшивши його до 1/4 частки доходу відповідача (а.с. 83-84).

Ухвалою суду від 04 червня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 01 серпня 218 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 витребувано з Акціонерного товариства «Сбербанк» належним чином завірені копії: банківської довіреності, виданої ОСОБА_2, на імя ОСОБА_4, на отримання та зняття коштів в банк АТ «Сбербанк» за договором від 18 березня 2013 р., укладеним між ОСОБА_2 та АТ«Сбербанк»; та квитанцій, відповідно до яких ОСОБА_4 отримувала кошти з рахунку № 6402 відповідно до договору від 18.03.2013 р.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених в уточненому позові в останній редакції, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 вимоги позову не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов.

В обґрунтування відзиву на позов зазначено, що позивачем не надано будь-яких доказів того, що з моменту винесення рішення судом від 03.12.2004 р. про стягнення аліментів відбулись такі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя дітей, позивача чи відповідача, чи наявні будь-які інші обставини, які б беззаперечно свідчили про наявність підстав для збільшення розміру аліментів. Позивач мотивує вимоги тим, що потреби дитини зросли, зросла вартість продуктів харчування, зросли витрати на комунальні послуги, а також те, що дитина навчається польської мови в криворізькій філії «Освітаполь». Однак оплата комунальних послуг не є додатковими витратами на дитину, оскільки дитина не сама проживає у вказаній квартирі, а крім неї ще проживають позивачка та повнолітній син ОСОБА_8 Крім того, не надані докази спати комунальних послуг у вигляді первинної документації. Щодо чеку на переказ готівки в сумі 3744 грн. 40 коп. від 17.05.2018 р., то як вбачається з чеку, ОСОБА_7 переказала на свій власний рахунок вказану суму, а тому не зрозуміло, яке відношення має вказана сплата до додаткових витрат на дитину. Знімки смс-повідомлень про витрати в сумі 349 грн. 00 коп., 173 грн. 63 коп. та 84 долари США та 55 центів США ніяким чином не свідчать про витрати їх на дитину, а тому не можуть бути взяті до уваги, як доказ додаткових витрат на дитину. Щодо витрат на навчання польській мові, то відповідно до умов договору від 03.04.2018, термін повного курсу навчання польській мові складає 20 академічних годин, після чого видається сертифікат, що підтверджує факт навчання на курсах, загальна вартість повного курсу становить 1790 грн. Проте, позивачем надано, ще один договір про надання послуг з навчання польській мові від 18.05.2018, незважаючи на проходження повного курсу за договором від 03.04.2018р. Також, позивачем не надано сертифікат, який підтвердив би факт навчання на курсах. Крім того, згідно умов договорів від 03.04.2018 р. та від 18.05.2018 р. загальна вартість навчання за двома договорами складає 3580 грн., проте ОСОБА_7 сплачено на рахунок ФОП ОСОБА_9, яка є виконавцем за вказаними договорами 11375 грн., а розрахунковий рахунок отримувача зазначений в квитанції про сплату не відповідає розрахунковому рахунку зазначеному у договорі. Вважає, що вказані обставини свідчать про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, тому просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи та інші докази, дійшов до таких висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7 копія свідоцтва про народження).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2004 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку, щомісяця, починаючи стягнення з 15.11.2004 року до повноліття дитини (а.с. 12 копія виконавчого листа).

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_8 України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно частин 1-2 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13).

Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що присуджений рішенням суду від 03 грудня 2004 року розмір аліментів 1/8 частки не є достатнім для забезпечення для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини, враховуючи вік дитини та зміну її життєвих потреб, беручи до уваги збільшення прожиткового мінімуму дитини, якому стягуваний раніше судом розмір аліментів не відповідає, суд враховуючи положення ч. 5 ст. 183 СК України, вважає можливим вимоги в частині збільшення розміру аліментів задовольнити частково, збільшивши їх розмір з 1/8 частки до 1/4 частки, що буде відповідати інтересам обох сторін та дитини.

Крім того, позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину в порядку статей 180, 185 СК України, надавши в якості доказів договори про надання послуг з навчання польській мові від 03.04.2018 р. та від 18.05.2018 р., укладені між ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_7, (а.с. 18-23 копії договорів), копії квитанції на сплату понесених витрат (а.с. 64), копії довідки про прийняття іноземця на навчання, виданої Академією соціальних наук, та платіжного документу, відповідно до яких ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнята на навчання в період з 01.10.2018 р. по 30.09.2021 р. за формою навчання стаціонарна 1 го ступеня, та сплатила вступний внесок 400 злотих, реєстраційний (100 злотих), підтверджуючий внесок (20) за перший рік 2 семестри (4700 злотих), дата наступного платежу 25.09.2019 р. (а.с. 65-68), тощо.

Разом з тим, відповідно до статей 180, 185 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред'явила такий позов.

При цьому навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відносить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Доводи про те, що навчання дитини за майбутньою професією та розвиток здібностей дитини в цьому напрямку і є особливими обставинами, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків, не заслуговують на увагу в звязку з вищезазначеним.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 569/6838/15-ц (провадження № 61-22092св18), та від 26 вересня 2018 року справа № 761/6933/17, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Тому вимоги в частині стягнення додаткових витрат задоволенню не підлягають.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст.2 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Стосовно заперечень відповідача щодо відсутності зміни матеріального чи сімейного стану позивача, що дає підстави для збільшення розміру аліментів, то суд вважає необхідним зазначити, що як вбачається з тексту рішення суду від 03 грудня 2004 р. (а.с. 13 копія рішення), вказаний розмір призначався з врахуванням того, що з відповідача вже стягнуті аліменти на утримання старшої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку, тому на доньку ОСОБА_7 позивач просила лише 1/8 частину. З моменту винесення рішення змінився сімейний стан платника аліментів старша дитина досягла повноліття та на її утримання припинено стягнення аліментів.

Інша частина заперечень не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про зміну способу стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 704,80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 196 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 278-279 ЦПК України,суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Змінити розмір стягнення аліментів на дитину, які присуджені з ОСОБА_2, за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2004 року.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, бул.Європейський АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6

Відкликати виконавчий лист, виданий на виконання рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення аліментів на неповнолітню дитину №2-3097/2004 від 03 грудня 2004 р.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 листопада 2018 р.

Суддя Д.М.Ніколенко