Єдиний унікальний номер 725/4407/18
Номер провадження 2/725/704/18
19.11.2018 року м. Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:
головуючої судді Федіної А.В.,
за участю секретаря судового засідання Томко І.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ.-КООП» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 31.12.2016 року в м.Чернівці по вул. Сагайдачного, 26 мала місце ДТП за участю транспортного засобу марки Mitsubishi Pajero Sport д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, а також автомобілів НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та марки ВАЗ2105 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30.01.2017 року по факту вказаної ДТП, а також по факту залишення місця ДТП було визнано винним відповідача ОСОБА_1
В подальшому, власники пошкоджених автомобілів НОМЕР_4 та ВАЗ2105 д.н.з. СЕ1715АОзвернулись до позивача з заявами про відшкодування завданої шкоди, у звязку з наявністью між позивачем та ОСОБА_1 відповідного договору обовязкового страхування, що поширюється на відповідальність останнього.
Вказував на те, що після повного виконання договірного зобовязання за договором та здійснення страхового відшкодування позивач набув права регресної вимоги до відповідача на підставі п.п. «в» п. 38,1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки останній залишив місце ДТП, що було встановлено судовим рішенням.
На адресу відповідача була направлена відповідна майнова вимога про добровільне відшкодування позивачу понесених матеріальних збитків, проте останній належним чином на таку вимогу не відреагував та грошові кошти не повернув.
Представник позивача в судове засідання не зявилась, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, при цьому не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Справа слухалась у відсутності відповідача, яка не зявився в судове засідання незважаючи на те, що належним чином був неодноразово повідомлений судом про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Про причини своєї неявки суд не повідомив і не подав відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без його участі. Крім того, у встановлений судом строк відповідач не подав до суду відзиву.
Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, про причини неявки не повідомила та не направила відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.
Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_6 уклав договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності з позивачем відповідно до якого застрахував цивільно-правову відповідальність водія під час експлуатація транспортного засобу марки Mitsubishi Pajero Sport д.н.з. НОМЕР_1. Наведені обставини підтверджуються копією відповідного полісу АЕ/8928195 (а/с 24).
За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Так, зі змісту постанови Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30.01.2017 року, 31.12.2016 року о 21 год. 50 хв. в м. Чернівці по вул. Сагайдачного, 26 водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_5, здійснив наїзд на припарковані транспортні засоби марки ВАЗ2105 д.н.з. НОМЕР_3 та Opel Astra д.н.з. НОМЕР_6, після чого зник з місця ДТП. Внаслідок вказаного наїзду автомобілі отримали механічні пошкодження.
По факту вказаних подій зазначеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення (а/с 28).
Відповідно до положень ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Судом встановлено, що 27.02.2017 року позивачем на адресу відповідача направлялась письмова вимога про добровільне повернення страховій компанія виплаченої потерпілим суми страхового відшкодування на підставі п.п. «в» п. 38,1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Матеріали справи не містять доказів, що відповідач належним чином відреагував на таку вимогу та в порядку регресу відшкодував страховій компанії понесені витрати (а/с 50).
Так, у відповідності до вимог п.п. «в» п. 38,1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю залишив місце пригоди.
Факт залишення місця ДТП відповідачем встановлений постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30.01.2017 року (а/с 28).
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.
На підставі вище викладеного та керуючись ст. 38 Закону України «Про обовязкове стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 11, 993, 1191 ЦК України, ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -
Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна