Справа № 500/6143/16-ц
Провадження № 2-др/500/13/18
УХВАЛА

про відмову у прийнятті додаткового рішення

19 листопада 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі :

головуючого судді - Баннікової Н.В.,

за участі секретаря судового засідання - Тюміній О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення сум за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики неукладеним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до неї про стягнення сум за договором позики та за її зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання договору позики неукладеним. В обгрунтування своєї заяви зазначила, що, її думку, ОСОБА_3 не довела розумний розрахунок заборгованості ОСОБА_1, а Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у рішенні самостійно здійснив свій розрахунок, який ОСОБА_1 не може зрозуміти, і при розгляді справи неможливо буде установити суму заборгованості ОСОБА_1, оскільки порушена методика розрахунку і допущено помилки у визначенні суми тощо (а.с.1-7 т.2).

Представник заявника та заявник у судове засідання не зявились, повідомлялись про дату та час судового засідання належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні проти задоволення вказаної заяви заперечували, просили у її задоволенні відмовити.

Заслухавши представника ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Згідно змісту ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

У відповідності до ч.5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частини рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог, розподіл судових витрат, строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Як вбачається з рішення суду від 14.12.2017 р. по справі за вищезазначеним позовом, при ухваленні останнього усі процесуальні норми судом виконано: розглянуто усі позовні вимоги, зокрема надано оцінку і вимогам щодо визнання договору позики неукладеним, суд точно зазначив грошову суму, присуджену до стягнення, вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Інші підстави, на які посилається заявник, суд сприймає як незгоду із судовим рішенням, що мають зазначатись в апеляційній скарзі на рішення суду.

Отже, заявником порушено питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав, ніж визначені 270 ЦПК України.

За вказаних обставин у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

За правилами частини 5 статті 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Керуючись ст.ст. 260, 265, 270, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В прийнятті додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення сум за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики неукладеним відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_4