КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/3207/18 Доповідач у ІІ інст. Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року у справі за заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

у червні 2018 року позивач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 06.08.2018 відкрито провадження у даній справі.

Одночасно із пред'явленням позову, представником позивача ОСОБА_3 до суду подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, зокрема ОСОБА_2 просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_4

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06 серпня 2018 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та прийняти нову ухвалу, якою накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4, шляхом заборони її відчуження. В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про не співмірність заявленої до стягнення суми вартості майна, на яке позивач просить накласти арешт.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається, як на докази, на письмові розписки відповідача, що підтверджують отримання нею від позивача грошових коштів в сумі 35 000 доларів США в рахунок оплати вартості будинку, а також письмову вимогу позивача про повернення грошових коштів, із підтвердженням направлення на адресу відповідача.

Відповідно до статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Пунктом 4 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про існування між сторонами реального спору щодо повернення грошових коштів в розмірі 35 000 доларів США (що станом на день звернення до суду із позовом за офіційним курсом НБ України в еквіваленті до національної валюти - гривні становить 920 500 грн.).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 11), ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2, загальною площею 167,10 кв.м., загальна вартість 1 119 440,00 гривень.

На думку колегії суддів, різниця у обсязі позовних вимог і вартості майна відповідача, на яке позивач просить накласти арешт, не може свідчити про не співмірність. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає не обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення прав позивача, за захистом яких він звернулася до суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року скасувати.

Заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4, ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: 31113, м. Київ. АДРЕСА_3, шляхом заборони вчиняти дії щодо відчуження зазначеної вище квартири.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 27 листопада 2018 року.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді Журба С.О.

ПриходькоК.П.