Справа № 521/498/13-ц
Провадження № 6/521/414/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» вересня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

за участі секретаря судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі подання Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, та нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості договором про іпотечний кредит та внесення змін у договір, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме просив вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, що належить ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: однокімнатну квартиру №7, загальною площею 26,6кв.м., жилою площею 9,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського,13.

Заявник мотивує вимоги тим, що на примусовому виконанні у Другому Малиновському відділі державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавчий лист №521/498/13-ц, виданий Малиновським районним судом м. Одеси 04 березня 2014року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» грошової суми у розмірі 11157,61 доларів США та заборгованості за комісією у розмірі 4400,00грн.

19 червня 2018 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка була спрямована рекомендованим листом на адресу боржника.

Сторони про відкриття виконавчого провадження повідомлялись належним чином.

Боржник рішення суду самостійно не виконує, право власності на однокімнатну квартиру №7, загальною площею 26,6кв.м., жилою площею 9,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул.. Жуковського,13 не зареєстровано за боржником в установленому законом порядку, що унеможливлює звернення стягнення для погашення заборгованості перед стягувачем.

Статтею 440 КПК України врегульовано питання звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, та нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Усі учасники судового розгляду повідомлялися згідно вимог чинного законодавства. Повідомлені належним чином.

В судове засідання державний виконавець Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали заяви (подання), перевіривши їх доказами, суд вважає, що подання підлягає задоволенню виходячи з наступних обставин.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Другому Малиновському відділі державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавчий лист №521/498/13-ц, виданий Малиновським районним судом м. Одеси 04 березня 2014року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» грошової суми у розмірі 11157,61 доларів США та заборгованості за комісією у розмірі 4400,00грн.

19 червня 2018 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка була спрямована рекомендованим листом на адресу боржника.

Сторони про відкриття виконавчого провадження повідомлялись належним чином.

Відповідно до повідомлень ДПС України. УПФУ, боржник пенсію не отримує, рахунки у фінансових установах відсутні, джерела доходу не виявлені, автотранспортні засоби не зареєстровані.

Судом встановлено, що відповідно до договору іпотеки від 26 липня 2007 року та договору купівлі-продажу від 26 липня 2007 року боржнику належить однокімнатна квартира № 7, загальною площею 26,6 кв.м., жилою площею 9,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 13, яка перебуває у заставі ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління А Г «Ощадбанк».

Згідно з пунктом 1.3 Іпотечного договору, станом на 26 червня 2018 року вищевказана квартира зареєстрована в КП «ОМБТІ та РОН» на ім'я ОСОБА_3 за реєстровим номером 19504776, номер запису 1780, в книзі: 379доп-1 з від 10 липня 2007. тобто станом на 26 червня 2018 року вищевказане майно не зареєстровано за боржником - ОСОБА_1.

Встановлено, що 26 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АГ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № 7860/0313-072. За умовами договору позичальник отримав грошовий кредит у сумі 48 200 доларів США, під 12,5 % річних, строком до 26 липня 2034 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26 липня 2007 року укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою 1.1., зареєстрований в реєстрі за № 1581, предме том іпотеки є: однокімнатна квартира № 7, загальною площею 26.6 кв.м., жилою площею 9.6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 13.

Зазначена квартира належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу,. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою 1.1., за реєстровим № 1575.

Але згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкту, встановлено, цю ви вказане нерухоме майно за боржником не зареєстровано, що унеможливлює подальше звернення стягнення на предмет іпотеки, та станом на 26 червня 2018 зареєстрована за ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», завдання органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

При винесенні ухвали суд бере до уваги, що рішення не виконане і не втратило своєї законної сили.

Судове рішення є найважливішим актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеногоКонституцієюпринципу верховенства права.

Судове рішення по справі є актом, яким підтверджується наявність або відсутність спірних правовідносин, його конкретний зміст і в такий спосіб спірні правовідносини перетворюються в безспірні, підлягаючими примусовому виконанню.

Судове рішенняце акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов'язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Відповідно до ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість судового рішення. За приписами ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зіст.1 Закону України «Про виконавче провадження»(надалі по тексту Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами., прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Частиною 3 ст.50 Закон №1404-VІІІ передбачено, що у разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Відповідно до ч. 4Закон №1404-VІІІу разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. ч. 4 та 7 статті 51 Закону реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Нормами статей 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України «Про іпотеку» та Законом України «Про виконавче провадження» спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Водночас, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

Так, державний виконавець у своїй заяві порушує питання про звернення стягнення на однокімнатну квартиру №7, загальною площею 26,6кв.м., жилою площею 9,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського,13.

За змістом ч.10, 11 ст.440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Таким чином в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 набула право власності на спірне нерухоме майно шляхом укладення договору купівлі-продажу, який також досліджувався в ході розгляду справи, разом з тим, не зареєструвала у встановленому законом порядку, що позбавляє державного виконавця вчиняти дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а саме звернути стягнення на спірне нерухоме майно. А враховуючи, що судове рішення боржником не виконане, проте державний виконавець, у свою чергу, зобов'язаний вживати всіх можливих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду, наявні підстави для задоволення заяви останнього.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, що боржником у добровільному порядку вимоги стягувача не задоволено, суд вважає за необхідне задовольнити заяву державного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Керуючись ст.ст.129, 129-1 Конституції України, ст.ст.1, 4, 50, 51 Закону України «Про виконавче провадження»(надалі по тексту Закон №1404-VІІІ) ст.ст.440 ЦПК України, ст.3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», суд,-

УХВАЛИВ :

Подання Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, та нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості договором про іпотечний кредит та внесення змін у договір- задовольнити.

Надати дозвіл державному виконавцю Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: однокімнатну квартиру №7, загальною площею 26,6кв.м., жилою площею 9,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського,13.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції через Малиновський районний суд м. Одеси за правилами, встановленими в ст.ст.354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п.15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

СУДДЯ А.П. ЦЕЛУХ