Рівненський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/12943/17

Провадження № 22-ц/4815/90/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів:: Бондаренко Н. В., Гордійчук С. О.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційного Банку «ПриватБанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2018 року у складі судді Першко О.О., ухвалене в м. Рівне о 10 год. 15 хв., повний текст якого складено 13.06.2018 року,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.04.2010 року в розмірі 48067 грн. 88 коп. станом на 09.08.2017 року та судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2018 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано передбаченим законом обов'язком позичальника повернути кредит та сплатити відсотки у строк та на умовах, передбачених договором, та обґрунтовано тими обставинами справи, які вказують, що такий обов'язок відповідачкою як позичальником дотриманий не був. Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення штрафу як процентної складової, суд керувався конституційно гарантованим принципом заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те ж порушення та виходив з того, що за порушення строків виконання зобов'язання з відповідачки стягується пеня в розмірі 360,00 грн.. Задовольняючи клопотання відповідача про застосування у спорі строків позовної давності, місцевий суд прийшов до переконання, що звернення до суду з даним позовом мало місце поза його межами.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленими з порушенням норм матеріального та процесуального права, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що згідно рішення Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Вважає, що судом було незаконно відмовлено у стягненні заборгованості за кредитним договором, оскільки не враховано збільшення строку позовної давності до 50 років. Стверджує, що оскільки відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послу, то відповідач приєднався до запропонованої Банком пропозиції, що і підтвердив своїм підписом, тим самим ознайомившись та погодившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, підтвердивши, що їх зміст розуміє та їх положень зобов'язується неухильно дотримуватись. Звертає увагу, що відповідач зобов'язався самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті Банку. Наполягає на тому, що відповідачка не надала доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували; вимоги про визнання цього договору в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав відповідач не заявляла. Заперечує проти застосування строку позовної давності доданого спору, оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, то застосовувати строк позовної давності можливо лише до зобов'язань, які залишилися поза межами такого строку, а тому проценти за кредитом та пеня підлягають стягненню з відповідача в межах строку позовної давності, тобто заборгованість за процентами підлягає стягненню за останні три роки, що передували зверненню до суду із позовом, а за пенею за останні дванадцять місяців. Із цих підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 21 квітня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір шляхом подання останньою Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За даним договором відповідачці було відкрито рахунок у ПАТ «КБ «ПриватБанк» і встановлено кредитний ліміт (без зазначення суми) зі сплатою 36% на рік за користування кредитним лімітом (а.с.7,8; оригінал -а.с.105).

Кредитний договір підписаний відповідачем та складається з Анкети позичальника, "Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою" та "Тарифів Банку".

Підписом відповідачки у вказаній заяві підтверджено, що вона згідна з тим, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

Вказаною заявою також підтверджено, що відповідачка ознайомилася і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Окрім того, відповідач своїм підписом підтвердила, що їй відомо, що Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua. Також зобов'язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином укладання договору здійснювалося за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України). Підписанням заяви відповідач приєдналася до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно до ч. 1 ст. 526, 530, 536 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

З розрахунку заборгованості вбачається рух коштів по рахунку і часткове його погашення позичальником, зокрема востаннє 29.06.2011 року, що свідчить про часткове виконання відповідачем зобов'язання (а.с.84-87).

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачкою свого обов'язку по поверненню кредиту у строки на умовах та в розмірах, передбачених договором, і як наслідок - утворення заборгованості.

Звертаючись до суду з даним позовом, Банк визначив її розмір станом 09 серпня 2017 року в сумі 48 067 грн. 88 коп., з яких: 371 грн. 19 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 40 001 грн. 55 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 4 930 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина) та 2 265 грн. 14 коп. - штраф (процентна складова).

Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком (а.с.5-6, 84-87).

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «КБ «ПриватБанк» видав ОСОБА_3 картку строком дії по 31 січня 2014 року (а.с.82, 93). Після закінчення строку дії картки нову картку з новим строком дії відповідачу видано не було.

Сплата останнього платежу відповідачкою була здійснена 29 червня 2011 року в сумі 50 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим Банком (а.с. 5-9, 84-87).

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази безспірно вказують на те, що відповідачка, не здійснивши погашення частини заборгованості за кредитним договором шляхом сплати чергового щомісячного платежу до 25 числа місяця наступного за звітним, як це передбачено кредитним договором, порушила свої зобов'язання за кредитним договором.

В цілому, ОСОБА_3 не виконала взятих на себе зобов'язань щодо погашення боргу до 31 січня 2014 року, тобто в межах строку кредитування.

Як вбачається з позовної заяви, вона була подана до суду ПАТ «КБ «ПриватБанк» 21 серпня 2017 року, тобто з пропуском загального строку позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В період від непогашення чергового платежу відповідачкою до дати звернення до суду Банком не було вжито жодних заходів що сто стягнення заборгованості. Так само і відповідачкою як позичальником не вчинялися дії на виконання своїх фінансових зобов'язань за договором.

Апеляційний суд відхиляє посилання апеляційної скарги на те, що між сторонами мало місце погодження продовжених строків позовної давності як такі, що суперечать обставинам справи та нормам закону.

Дійсно, п.1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору та які діяли на час укладення договору між сторонами, передбачено, що строк позовної давності відносно вимог Банку по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки складає 50 років.

Разом з тим, долучені до позовної заяви Умови і правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, не містять підпису відповідачки ОСОБА_3, а Анкета-заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, яку остання підписала 21 квітня 2010 року, не містить посилання про те, що вона була ознайомлена та їй були надані саме ці Умови, що саме вони є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору від 21 квітня 2010 року і що саме на ці Умови погодилася відповідачка.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд також враховує, що визначений збільшений строк позовної давності не може бути застосований до виниклих між сторонами правовідносин, оскільки відсутня письмова згода позичальника на збільшення позовної давності, відповідно до положень ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Так, згідно правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду № 61-560св17 від 07 лютого 2018 року, № 61-1565св18 від 25 січня 2018 року, збільшення позовної давності потребує дотримання сторонами встановленої законом письмової форми шляхом укладення відповідного договору, який боржник мав би підписати. За відсутності зазначеного, вважати, що відбулася домовленість між сторонами про зміну гривасті позовної давності, підстав немає.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2018 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В.

підпис Гордійчук С. О.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.