Справа № 461/5517/18
УХВАЛА

Іменем України

"26" листопада 2018 р. Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

cекретар судового засідання Мисько С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (23600, Вінницька обл., м.Тульчин, вул.Небесної Сотні, 28) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м.Львів, пл. Ген.Григоренка 3), Територіального сервісного центру 0544 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області (23600, Вінницька обл., м.Тульчин, вул. Леонтовича, 55 А), третя особа - Залізничний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (79018, м.Львів, вул.Чернівецька, 2) про усунення перешкод у здійсненні права власності, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м.Львів, пл. Ген.Григоренка 3), Територіального сервісного центру 0544 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області (23600, Вінницька обл., м.Тульчин, вул. Леонтовича, 55 А), третя особа - Залізничний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (79018, м.Львів, вул.Чернівецька, 2) про усунення перешкод у здійсненні права власності, з підстав, викладених у фабулі позову. Просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зобов'язання Головного управління Національної поліції у Львівській області та Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області зняти заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) з автомобілем марки Mercedes-Benz Vario 814D, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зеленого кольору, обєм двигуна 4249, номер кузова НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, накладену постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_2 від 23 травня 2011 року у кримінальній справі №9181-0311.

В процесі розгляду справи, після відкриття провадження судом встановлено, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства виходячи з наступного.

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ч. 1ст. 19 ЦПК України, загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішення питання про застосування норм права до спірних правовідносин у даній справі, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові №461/233/17-ц від 17.10.2018 року.

Так, у відповідності до вказаного висновку Верховного Суду, порядок накладання арешту на майно та скасування арешту було урегульовано у статтях 126, 234 КПК України від 1960 року.

Після набрання чинності КПК України від 2012 року, на час звернення до суду з цивільним позовом позивач має право захистити свої права відповідно до норм КПК України, у порядку кримінального судочинства. Таке право передбачене пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України від 2012 року, а саме, що питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Разом з тим з набранням чинності КПК України від 2012 року права власника, який не є учасником кримінального провадження, якщо при проведенні дізнання чи попереднього слідства були порушені його права власника, стали більш захищеними саме заходами кримінально-процесуального закону.

Відповідно до пункту 10 розділу XI «Перехідні положення» КПК України від 2012 року кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду, розслідуються згідно з положеннями цього Кодексу.

Ця норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України від 2012 року, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Оскільки кримінальне провадження у справі, у якій ухвалена постанова про заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація) щодо автомобіля триває, справа не передана до суду на час набрання чинності КПК України від 2012 року, то вирішення питання щодо зняття арешту чи оскарження дій чи бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України від 2012 року.

Згідно зі статтею 174 КПК України від 2012 року, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Зазначені вимоги співпадають з положеннями частини четвертої статті 21 КПК України (згідно з якою здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України) та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Крім того, відповідно до пункту першого частини першої статті 303 КПК України від 2012 року передбачено право оскарження під час досудового провадження рішення, дії чи бездіяльності слідчого володільцем тимчасово вилученого майна іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Тобто, чинним кримінальним процесуальним законом передбачено способи захисту прав власника, який не є учасником кримінального провадження і, разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Таким чином, з'ясувавши характер спірних правовідносин, приходжу до висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки питання про захист прав власника майна, який не є учасником кримінального провадження (скасування арешту) підлягає розгляду і вирішенню у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України від 2012 року, а тому дану заяву слід розглядати за правилами кримінального судочинства.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (23600, Вінницька обл., м.Тульчин, вул.Небесної Сотні, 28) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м.Львів, пл. Ген.Григоренка 3), Територіального сервісного центру 0544 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області (23600, Вінницька обл., м.Тульчин, вул. Леонтовича, 55 А), третя особа - Залізничний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (79018, м.Львів, вул.Чернівецька, 2) про усунення перешкод у здійсненні права власності - закрити у звязку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Волоско І.Р.