Постанова

Іменем України

12 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 761/14654/13-ц

провадження № 61-32181св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Консоль ЛТД» на ухвалу Апеляційного суду м. Києва у складі судді Немировської О. В. від 06 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Консоль ЛТД» (далі - ТОВ фірма «Консоль ЛТД») про визнання майнового права на об'єкт незавершеного будівництва.

Позовна заява мотивована тим, що 08 травня 2003 року між ТОВ фірма «Консоль ЛТД» та ОСОБА_4 був укладений договір пайової участі у фінансуванні будівництва № 0644/322-39. Посилаючись на те, що на виконання позивачем зобов'язань за вказаним договором сплачено грошові кошти у розмірі 773 256,34 грн за чотирикімнатну квартиру та одне місце паркінгу на вул. АДРЕСА_1 в м. Києві, а відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, просив визнати за ним майнові права на чотирикімнатну квартиру будівельний АДРЕСА_3 на 9-му поверсі, проектною площею 140,5 кв. м та одне місце паркінгу АДРЕСА_4 як на частку в об'єкті незавершеного будівництва згідно договору про спільну діяльність з пайової (дольової) участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку від 08 травня 2003 року № 0644/322-39.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 майнове право на чотирикімнатну квартиру будівельний № 94 на 9 поверсі загальною проектною площею 140,5 кв. м та на одне місце паркінгу АДРЕСА_5

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки строк закінчення будівництва визначено перший квартал 2005 року, а ТОВ фірма «Консоль ЛТД» не визнає майнових прав ОСОБА_4 на об'єкт інвестування з тих підстав, що будівництво багатоквартирного будинку не завершено, то право позивача підлягає захисту в обраний ним спосіб.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2013 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2013 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ фірма «Консоль ЛТД» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2013 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що заявник не надав суду мотивованої заяви (клопотання) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2013 року, зазначені в ухвалі апеляційного суду недоліки в установлений судом строк не усунув.

У травні 2017 року ТОВ фірма «Консоль ЛТД» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що на момент розгляду справи довіреність, видана на ім'я ОСОБА_8. від 14 травня 2013 року на представництво інтересів ТОВ фірми «Консоль ЛТД», була відкликана. Тому ОСОБА_8. не мала повноважень на отримання будь-яких документів з суду, в тому числі й рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2013 року. У зв'язку із зазначеними обставинами, відповідачу не було відомо про існування та зміст рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2013 року у справі № 761/14654/13-ц і про його існування стало відомо лише, коли ліквідатор ТОВ фірми «Консоль ЛТД» ознайомився наприкінці 2016 року з матеріалами вказаної справи. Наведене, на думку заявника, свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

У липні 2017 року ОСОБА_4 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, у яких, зазначаючи про безпідставність доводів касаційної скарги, позивач просить її відхилити.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

До Верховного Суду надійшла вказана справа.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що під час проголошення 30 липня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва рішення представник ТОВ фірми «Консоль ЛТД» був відсутній у судовому засіданні.

Відтак, в силу вимог частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року перебіг строку на апеляційне оскарження судового рішення для відповідача встановлено протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2013 року представник ТОВ фірми «Консоль ЛТД» - ОСОБА_8. отримав 07 серпня 2013 року, відтак апеляційну скаргу мав подати з 08 серпня по 12 серпня 2013 року включно.

Проте, апеляційну скаргу заявник подав лише 26 листопада 2016 року разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Як на поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення заявник посилався на те, що про існування оскаржуваного рішення йому стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень. Розписка про отримання 07 серпня 2013 року копії рішення представником ТОВ фірми «Консоль ЛТД» - ОСОБА_8. не може свідчити про отримання заявником оскаржуваного рішення, оскільки 01 липня 2013 року довіреність, видану на ім'я ОСОБА_8. на представництво інтересів ТОВ фірми «Консоль ЛТД» була відкликана. У зв'язку із наведеним заявник пропустив строк на апеляційне оскарження зазначеного рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року наведені заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, оскільки матеріалами справи підтверджується, що представник ТОВ фірми «Консоль ЛТД» - ОСОБА_8. отримала копію оскаржуваного рішення 07 серпня 2013 року, проте в установлений законом строк не зверталася до суду із апеляційною скаргою. Копії наказу та повідомлення про припинення дії довіреності, виданої на ім'я ОСОБА_8., не завірені належним чином та не можуть свідчити про те, що заявнику не було відомо про ухвалення оскаржуваного рішення. У зв'язку із чим, заявнику було запропоновано у тридцятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали подати до апеляційного суду заяву (клопотання) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2013 року із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку.

31 березня 2017 року на адресу апеляційного суду на виконання вимог ухвали від 16 лютого 2017 року заявник подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. Як на поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження заявник посилався на ті ж самі обставини, які судом були визнані неповажними.

Європейський суд з прав людини вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків(PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження на підставі частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року, апеляційний суд правильно виходив із того, що підстави, на які посилається заявник, не є поважними, оскільки його представник отримав копію оскаржуваного рішення 07 серпня 2013 року, а апеляційну скаргу подав лише 26 листопада 2016 року, тобто поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 294 ЦПК України 2004 року.

Причини зазначені заявником правильно визнані судом неповажними, доводи заявника про те, що представник ТОВ фірми «Консоль ЛТД» - ОСОБА_8. не мала повноважень отримувати копію судового рішення не узгоджуються з матеріалами справи та спростовуються листом голови правління ТОВ фірми «Консоль ЛТД» від 02 лютого 2017 року № 9/2.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Консоль ЛТД» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило