Ухвала

15 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 752/222/17

провадження № 61-30935ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, яка підписана представником ОСОБА_2, на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року в частині задоволених позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення пені у розмірі 7 700 995,64 грн.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 59 566,18 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його в апеляційному порядку в частині відмови у задоволенні позовних вимог на суму 7 641 429,46 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 на суму 7 641 429,46 грн залишено без змін.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог на суму 59 566,18 грн в апеляційному порядку не оскаржувалося, а тому у апеляційному порядку в цій частині не переглядалося.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася через засоби поштового зв'язку 02 листопада 2018 року до Верховного Суду із касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_2, на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року, у якій просить, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позивача повністю.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Системне тлумачення частини другої статті 17, пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що касаційному оскарженню підлягають рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року у частині задоволених позовних вимог в апеляційному порядку не переглядалась, а отже не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України. Тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року в частині задоволених позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 17, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, яка підписана представником ОСОБА_2, на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року в частині задоволених позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення пені.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат