Справа № 324/689/18
Провадження № 2/324/473/2018
21 вересня 2018 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Каретник Ю.М.,
при секретарі Таран Т.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, яку на виконання ухвали Пологівського районного суду Запорізької області про залишення позовної заяви без руху від 27.04.2018 року уточнив. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.03.2018 року засобами поштового зв'язку він отримав постанову про розшук майна боржника. З тексту даної постанови йому стало відомо, що у провадженні Пологівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження за № 55718866 за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» про виконання виконавчого напису №9395 від 20.07.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 554195,17 грн. До цього позивачу не було відомо про наявність будь-яких виконавчих проваджень, постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував. Лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження в Пологівському РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області 23.04.2018 року позивач дізнався про вчинений виконавчий напис відносно себе. Позивач ОСОБА_1 вважає, що вказаний виконавчий напис не відповідає вимогам чинного законодавства, тому просить суд визнати його таким, що не підлягає виконанню.
Позивач у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення.
Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог п. 1 ч. 8 ст. 128 та ч. 1 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та, керуючись главою 11 розділу 3 ЦПК України, проводить заочний розгляд справи і ухвалює заочне рішення.
Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 також у судове засідання не зявився, в наданому до суду клопотанні просив справу розглядати за його відсутності.
У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ст.247 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги доведеними і такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
За загальним правилом ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.
Згідно із п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія.
При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.
Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).
При цьому, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
Отже, для визнання виконавчого напису таким, що вчинений відповідно до вимог чинного законодавства, необхідно встановити, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент такого звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Всупереч наведеному, нотаріус ОСОБА_2 вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора із порушенням вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною.
За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. Заборгованість позивача, яка значиться у виконавчому написі, не дає можливості зробити висновок щодо правомірності її нарахування, а отже, не підлягає задоволенню в порядку вчинення виконавчого напису.
Крім того, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про вчинення виконавчого напису звернулось до нотаріуса у 2017 році. Відповідачем при поданні заяви про вчинення виконавчого напису ставилась вимога про стягнення коштів за кредитним договором, починаючи з 2008 року, а строк дії договору закінчився 17.04.2013 року і саме з цієї дати у банку виникло право вимоги про стягнення заборгованості. Отже, виконавчий напис від 20.07.2017 року у порушення ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» було вчинено після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні правові підстави для визнання виконавчого напису №9395, вчиненого 20.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, таким, що не підлягає виконанню, а банк, в свою чергу, не позбавлений права звернутись до суду для захисту свої прав у порядку позовного провадження.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у приватного нотаріуса законних підстав для посвідчення виконавчого напису, у зв'язку з чим задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в сумі 5541,95 грн. згідно із квитанціями від 25.04.2018 року та від 08.05.2018 року.
Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.
Визнати виконавчий напис №9395 від 20.07.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, відповідно до якого стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 554195,17 грн. таким, що не підлягає виконанню.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Каретник Ю. М.