Справа №: 400/627/18
Провадження № 2/400/262/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Колесник С. І.

при секретарі - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петрове цивільну справу за позовом ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» про визнання правовідносин за договором оренди землі від 14 грудня 2004 року припиненими, зобовязання відповідача повернути земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 14 грудня 2004 року між позивачем та відповідачем укладений договір оренди землі, за яким позивач, як орендодавець, передав у строкове платне користування ТОВ «Верес» належну йому згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-КР №018981 земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, загальною площею 5,18 га. Як слідує з реєстраційного напису на договорі, державна реєстрація відповідного правочину проведена 10 жовтня 2005 року за №19.

Додатковою угодою №109 від 01 грудня 2008 року, зареєстрованою в Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 31.08.2009 року за № 11, строк дії договору продовжено та встановлено тривалістю у 10 років з моменту державної реєстрації цієї додаткової угоди, тобто до 31 серпня 2019 року.

Відповідно до п.11.4 зазначеного вище договору оренди землі сторони погодили можливість одностороннього розірвання цього договору.Серед обставин, що є передумовою для розірвання в односторонньому порядку, пунктом 11.5. договору оренди від 14 грудня 2004 року встановлено зокрема відмову орендодавця протягом терміну визначеного цим договором підписати акт прийому-передачі землі. Однак передача земельної ділянки в орендне користування відповідача у п'ятиденний термін з моменту державної реєстрації договору, шляхом підписання відповідного акту приймання передачі, здійснена не була.

З урахуванням зазначених обставин, позивачем 30 квітня 2018 року було направлено на адресу ТОВ «Верес» повідомлення про припинення договірних взаємовідносин з вимогою про повернення на його користь належної йому земельної ділянки у десятиденний термін з моменту отримання цього повідомлення, у стані придатному для використання її за цільовим призначенням, проте відповідач проігнорував дане повідомлення, а тому представник позивача просить суд визнати припиненими правовідносини сторін за договором оренди землі від 14 грудня 2004 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковою угодою №109 від 01 грудня 2008 року та зобовязати відповідача повернути на користь позивача належну йому згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-КР № 018981 земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, загальною площею 5,18 га.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що акт приймання передачі земельної ділянки є невідємною частиною договору оренди землі у відповідності до п. 15.8 договору оренди землі та ст.15 Закону України «Про оренду землі», який має бути підписаний до моменту державної реєстрації договору оренди землі та в сукупності з іншими документами поданий на реєстрацію договору оренди землі, тому підписання акта приймання-передачі земельної ділянки протягом 5-ти календарних днів після реєстрації договору не було б можливим, оскільки без акта приймання передачі, як невідємної частини договору оренди землі, не можливо було б провести державну реєстрацію договору оренди землі. Таким чином сторонами були вчинені відповідні дії, у відповідності до норм діючого законодавства на час виникнення спірних правовідносин та умов договору, спрямовані на встановлення орендних відносин, а саме, підписаний акт приймання передачі земельної ділянки 14 грудня 2004 року, тобто до моменту реєстрації договору оренди землі, а не протягом 5-ти календарних днів після державної реєстрації договору оренди землі, як передбачено п.6.2 Договору, оскільки порядок передачі земельної ділянки, визначений пунктом 6.2 договору, суперечив діючим нормам законодавства та не надавав можливості здійснити державну реєстрацію договору оренди землі без підписаного акту приймання передачі землі, який разом з договором оренди та іншими документами подається для державної реєстрації. Підписання сторонами даного акта приймання-передачі землі від 14 грудня 2004 року не свідчить про порушення умов договору однією чи обома сторонами або про порушення прав сторін, а свідчить про взаємну згоду сторін відступити від умов п. 6.2 договору в частині строку передачі земельної ділянки, оскільки даний пункт договору суперечив нормам діючого законодавства на час виникнення спірних правовідносин, та підписати даний акт раніше строку, визначеного сторонами в п.6.2 договору, а саме - разом з підписанням договору. Крім того акт приймання передачі земельної ділянки свідомо не був підписаний сторонами в порядку, передбаченому п.6.2 Договору, а не, як стверджує позивач «безпідставно не підписаний орендодавцем», штучно підводячи це у такий спосіб під підставу для розірвання договору, визначену п.11.5 Договору.

Такий порядок підписання акта (визначеного згідно з п.6.2 договору) не надавав сторонам можливості здійснити державну реєстрацію договору оренди землі, так як сам акт приймання передачі земельної ділянки, як невідємна частина договору оренди землі, у відповідності до п.15.8 договору та чинної на той час редакції ст. 15 Закону України «Про оренду землі», разом з договором оренди землі мав подаватися в органи реєстрації для державної реєстрації даного договору і, з урахуванням домовленості сторін на дату підписання договору й акта, його не було необхідності підписувати вдруге після реєстрації договору на протязі 5-ти денного терміну, тільки заради формального виконання нікчемної умови передбаченої п.6.2 договору, крім того представник відповідача просив суд застосувати строк позовної давності і відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 14 грудня 2004 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Верес» укладений договір оренди землі, за яким позивач, як орендодавець, передав у строкове платне користування ТОВ «Верес» належну йому згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-КР № 018981 земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, загальною площею 5,18 га (а.с.5-6). Як слідує з реєстраційного напису на договорі, державна реєстрація відповідного правочину проведена 10 жовтня 2005 року за № 19. Згідно з п. 3.1 вказаного договору, строк його дії був встановлений сторонами у 5 календарних років.

Додатковою угодою №109 від 01 грудня 2008 року, зареєстрованою в Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 31.08.2009 року за № 11, строк дії договору продовжено та встановлено тривалістю у 10 років з моменту державної реєстрації цієї додаткової угоди, тобто до 31 серпня 2019 року (а.с.7).

Відповідно до п.11.4 зазначеного вище договору оренди землі сторони погодили можливість одностороннього розірвання цього договору.

Серед обставин, що є передумовою для розірвання в односторонньому порядку, пунктом 11.5. договору оренди від 14 грудня 2004 року встановлено зокрема відмову орендодавця протягом терміну визначеного цим договором підписати акт прийому-передачі землі.

Порядок здійснення передачі земельної ділянки у користування орендаря визначений сторонами у п. 6.2 договору, за умовами якого передача земельної ділянки орендарю здійснюється у пятиденний термін після державної реєстрації цього договору за актом прийому-передачі.

Таким чином, порушення вказаного вище порядку передачі земельної ділянки в оренду, в тому числі не підписання орендодавцем акту приймання-передачі землі у встановлений договором строк, надає право будь-якій стороні спірного договору на його одностороннє розірвання.

Разом з тим, передача земельної ділянки в орендне користування відповідача у п'ятиденний термін з моменту державної реєстрації договору, шляхом підписання відповідного акту приймання передачі, здійснена не була.

30 квітня 2018 року ОСОБА_2 було направлено на адресу ТОВ «Верес» цінним листом з описом вкладення повідомлення про припинення договірних взаємовідносин з вимогою про повернення на його користь належної йому земельної ділянки у десятиденний термін з моменту отримання цього повідомлення, у стані придатному для використання її за цільовим призначенням (а.с.8-9), яке отримано відповідачем 03 травня 2018 року.

Факт направлення позивачем на адресу відповідача повідомлення про дострокове розірвання договору оренди підтверджується описом вкладення до цінного листа, фіскальним чеком про сплату коштів за відправку цінного листа та рекомендованим повідомленням про вручення відповідачу поштового відправлення (а.с.9-10).

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Аналіз ст. ст. 525, 651 ЦК України, ст. 31 Закону України «Про оренду землі» свідчить про те, що законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору.

Судом установлено, що п. 11.4 укладеного між сторонами договору оренди землі передбачено розірвання даного договору в односторонньому порядку, при цьому відповідним пунктом договору, яким безпосередньо врегульовано питання щодо можливості його одностороннього розірвання, не встановлено будь-яких застережень стосовно сторони договору, яка може виступати ініціатором дострокового припинення орендних відносин в односторонньому порядку.

З наведеного суд приходить до висновку, що подібна ініціатива може виходити як від орендодавця так і від орендаря за договором.

Що стосується пункту 11.5 договору оренди землі від 14 грудня 2004 року на який посилається відповідач в запереченні, то зазначеним пунктом передбачений лише перелік підстав, що створюють передумови для реалізації будь-якою зі сторін правочину свого права на його дострокове одностороннє припинення. Даний пункт також не містить жодних посилань на те, що реалізація відповідного права є виключною прерогативою орендаря за договором.

Разом з тим, в пункті 11.5 договору оренди землі від 14 грудня 2004 року сторони прямо передбачили, що однією з таких передумов є безпідставна відмова орендодавця від підписання акту прийому-передачі земельної ділянки протягом визначеного договором терміну.

Отже, суд приходить до висновку, що включаючи до спірного договору оренди землі пункти 11.4 та 11.5, сторони визначили конкретний механізм регулювання власних правовідносин за договором, яким передбачена можливість дострокового одностороннього розірвання договору за ініціативою будь-якої зі сторін, зокрема за умов порушення встановленого договором порядку передачі обєкта оренди в користування.

Чіткий порядок передачі земельної ділянки в користування шляхом підписання відповідного акту прийому-передачі встановлений сторонами в п. 6.2 договору, за яким «передача земельної ділянки орендарю здійснюється у пятиденний термін після державної реєстрації цього договору за актом прийому-передачі».

Однак, акт прийому-передачі між сторонами не підписувався, відтак порядок передачі обєкта оренди дотриманий не був.

Як слідує із наданого представником відповідача в судовому засіданні акту прийому - передачі до договору оренди землі, даний акт, що передбачає передачу орендодавцем ОСОБА_2 орендарю - Товариству з обмеженою відповідальністю «Верес», земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, без зазначення кадастрового номера, площі, місця розташування та інших ознак, які б давали можливість якимось чином ідентифікувати цю земельну ділянку, датований 14 грудня 2004 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що слугувати належним доказом дотримання договірного порядку передачі в користування обєкта оренди за договором оренди землі вказаний акт не може через наведені вище недоліки його змісту, а також через те, що складений він був до моменту державної реєстрації спірного договору.

Що стосується застосування строку позовної давності, про яке було заявлено представником відповідача, то воно не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У прохальній частині позову ставиться питання про визнання припиненими правовідносин сторін за договором оренди землі від 14 грудня 2004 року у звязку з тим, що після реалізації позивачем в травні 2018 року свого права на одностороннє розірвання цього договору, ним не було отримано підтвердження визнання відповідної обставини (припинення орендних відносин) відповідачем, в тому числі через повернення останнім орендної земельної ділянки.

Цим же обгрунтовується і інша позовна вимога щодо зобовязання ТОВ «Верес» повернути земельну ділянку після того, як договір оренди фактично є припиненим за вимогами ч. 3 ст. 651 ЦК України.

Відтак, предмет спору між сторонами виник в травні 2018 року, коли ТОВ «Верес» 03 травня 2018 року було отримано письмове повідомлення позивача про одностороннє розірвання договору оренди землі та відповідач протягом десяти календарних днів з моменту його отримання ніяким чином не відреагував на відповідне повідомлення, включаючи неповернення земельної ділянки.

Саме з цього часу слід вважати порушеними цивільні права позивача та звернення

30 травня 2018 року з позовом про їх захист безумовно є таким, що вчинено із дотриманням встановлених ЦК України строків позовної давності.

На підставі викладеного суд вважає, що позов ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» про визнання правовідносин за договором оренди землі від 14 грудня 2004 року припиненими, зобовязання відповідача повернути земельну ділянку слід задовольнити, а також у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у справі: судовий збір у розмірі 1409 гривень 60 копійок.

Вказані правовідносини регулюються ст.31 Закону України «По оренду землі», ст.525, ст.627, ч.ч.1-3 ст.651, ч.2 ст.653 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 141,263, 264, 265, 268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати припиненими правовідносини сторін за договором оренди землі від 14.12.2004 року, зареєстрованим у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 10.10.2005 року за № 19, з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковою угодою № 109 від 01.12.2008 року.

Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Верес» повернути на користь ОСОБА_2 належну йому згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-КР № 018981 земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, загальною площею 5.18 га.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1409 гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення, яким закінчується апеляційне провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2018 року.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно

Суддя Петрівського районного суду С.Колесник