Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Київської міської ради про виділення частки у спільному майні подружжя та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі пред'явили в суді позов до Київської міської ради про виділення частки у спільному майні подружжя та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування.

Позовна вимога про визнання права власності на 1/2 частину квартири як об'єкт права спільної сумісної власності, обґрунтована тим, що позивач, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_4 отримала в ЖБК «Приборіст-4» квартиру АДРЕСА_1. Пайові внески були сплачені на квартиру повністю. Однак, шлюб було розірвано та не зареєстроване право власності на вказану квартиру за кожним із колишнього подружжя. Відтак, після смерті колишнього чоловіка у позивача виникла необхідність у визнанні за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Позовна вимога про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом обгрунтована тим, що доньки спадкодавця - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що їхній батько за життя не зареєстрував у встановленому законодавством порядку право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Відтак, право на спадкове майно має бути визнане у судовому порядку.

Позивачі у судове засідання не з'явились, до суду звернулись із заявами про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали повністю.

Київська міська рада не забезпечила явку свого представника в судове засідання. Про розгляд справи була повідомлена належним чином. Представник відповідача направив до суду відзив, в якому просив розглянути справу за відсутності відповідача та прийняти судом рішення згідно норм чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що 01.08.1985 ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 отримано ордер на квартиру АДРЕСА_1

Згідно Довідки від 16.11.16 ЖБК «Приборіст-4» пайові внески по вказаній квартирі сплачено повністю 26.02.1992. (а.с. 8)

29.04.2004 шлюбі між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, що встановлено на підставі Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є доньками померлого ОСОБА_4, що встановлено на підставі відповідних свідоцтв про народження позивачів та свідоцтв про шлюб, що підтверджують факт зміни прізвищ.

19.12.16 позивач було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з підстав відсутності у спадкоємців правовстановлюючих документів. (а.с. 6)

Всі позивачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Як, передбачено ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Померлий ОСОБА_4 заповіту не залишив, а тому спадкування має здійснюватися за законом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Крім того, як вбачається з наданого ордеру на житлове приміщення, видане воно окрім спадкоємця також його колишній дружині - ОСОБА_1

Вказаний ордер отримано за час перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Згідно із статтями 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає в квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Судом достовірно встановлено на підставі Довідки від 16.11.16 ЖБК «Приборіст-4», що пайові внески по вказаній квартирі сплачено повністю 26.02.1992.

Таким чином, наразі є достатні підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на частину спірної квартири.

Оскільки, у зв'язку зі смертю ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 реалізувати своє право на приватизацію частки квартири не може, суд вважає за можливе визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що спору між позивачами про розподіл часток права власності на вказану квартиру немає.

З огляду на це, суд вважає що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Київської міської ради про визнання права власності на частину квартири як об'єкт права спільної сумісної власності та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко