Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 640/20352/16-ц

провадження № 61-19008св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2,

відповідач - Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2, на рішення Апеляційного суду Харківської області від 13 березня 2017 року у складі колегії суддів: Малінської С. М., Бровченко І. О., Карімової Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (далі - НТУ «ХПІ») про перерахунок та стягнення заборгованості по стипендії, зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що з 01 вересня 2016 року її дочка є студентом денної форми навчання 1-го курсу НТУ «ХПІ» за державним замовленням. Оскільки стаж роботи її чоловіка ОСОБА_3 (батька ОСОБА_2.) у вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем становить понад 15-ть років, то ОСОБА_2 має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на підставі статті 5 Закону України від 02 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці». Проте за час навчання з вересня по грудень 2016 року стипендія її дочці нараховувалася на загальних підставах у розмірі 825 грн та була нижчою, ніж прожитковий мінімум, гарантований положеннями законодавства. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з НТУ «ХПІ» на користь ОСОБА_2 за рахунок коштів державного бюджету 2 650 грн недорахованої та невиплаченої стипендії за період з вересня по грудень 2016 року, а також зобов'язати відповідача виплачувати її дочці стипендію відповідно до вимог статті 5 вказаного Закону, починаючи з 01 січня 2017 року до закінчення навчання.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 31 січня 2017 року у складі судді Ляха М. Ю. позов задоволено частково. Стягнуто з НТУ «ХПІ» на користь ОСОБА_2 за рахунок коштів державного бюджету 2 650 грн недорахованої та невиплаченої стипендії за період з вересня по грудень 2016 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» має вищу юридичну силу порівняно з Порядком призначення і виплати стипендій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882 (далі - Порядок № 882), а невнесення відповідних змін до вказаного Порядку після прийняття зазначеного Закону не є підставою для порушення прав ОСОБА_2 на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача виплачувати ОСОБА_2 стипендію до закінчення навчання, суд виходив з того, що чинним законодавством не передбачено такого способу захисту як покладення обов'язку здійснювати виплати у майбутньому, адже вказане право ще не порушене.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13 березня 2017 року апеляційну скаргу НТУ «ХПІ» задоволено. Рішення Київського районного суду міста Харкова від 31 січня 2017 року в частині задоволених позовних вимог скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову про стягнення з НТУ «ХПІ» на користь ОСОБА_2 за рахунок коштів державного бюджету 2 650 грн недорахованої та невиплаченої стипендії за період з вересня по грудень 2016 року відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що Законом України від 01 липня 2014 року № 1556-VII«Про вищу освіту», який був прийнятий пізніше, ніж Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці», передбачено, що розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України. Крім цього, у пункті 11 «Прикінцеві положення» Закону України від 25 грудня 2015 року № 928-VІІІ «Про Державний бюджет на 2016 рік» передбачено, що норми і положення статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та бюджету Фонду соціального страхування України. Оскільки ОСОБА_2 нараховувалася і виплачувалася стипендія згідно з Порядком № 882, то відсутні підстави для її стягнення у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

У травні 2017 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2, подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Апеляційного суду Харківської області від 13 березня 2017 року, а рішення Київського районного суду міста Харкова від 31 січня 2017 року залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на підставі статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Реалізація особою права, пов'язаного з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах, не може бути постановлена в залежність від бюджетних асигнувань.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі.

У липні 2017 року НТУ «ХПІ» подав заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що Законом України «Про вищу освіту», який був прийнятий пізніше ніж Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці», передбачено, що розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України. Тому апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення стипендії у більшому розмірі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

07 травня 2018 року справу № 640/20352/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення в частині вирішення позовної вимоги про зобов'язання виплачувати стипендію до закінчення навчання в касаційному порядку не оскаржені, тому Верховним Судом не переглядаються.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 213 Цивільного процесуального кодексу Українивід 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року), рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 214 ЦПК України 2004 року).

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що на підставі наказу від 06 серпня 2016 року № 1396 СТ ОСОБА_2 була зарахована на 1-й курс денної форми навчання за державним замовленням до НТУ «ХПІ» за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра на факультет «Інтегровані технології і хімічна техніка».

Довідкою Красноармійського управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області від 25 травня 2016 року № 12411 підтверджується, що з 05 грудня 2014 року ОСОБА_3 (батько ОСОБА_2.) одержує пенсію за віком на підставі Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», стаж його роботи у вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем становить 15 років 04 місяці.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції Закону України від 05 липня 2012 року № 5082-VI, яка діяла до 31 грудня 2016 року включно) шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Згідно з абзацом4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» прожитковий мінімум на місяць для працездатних осіб у 2016 році встановлено: з 01 січня 2016 року - 1 378 грн, з 01 травня - 1 450 грн, з 01 грудня - 1 600 грн.

За період навчання з вересня по грудень 2016 року ОСОБА_2 отримала стипендію у розмірі 3 300 грн (кожного місяця по 825 грн).

Відповідно до пункту 8 статті 3 Закону України «Про вищу освіту» формування і реалізація державної політики у сфері вищої освіти забезпечуються шляхом надання особам, які навчаються у вищих навчальних закладах, пільг та соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з частинами другою, п'ятою статті 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Стаття 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є спеціальною нормою, що визначає виключення із правил щодо кола осіб, яким призначається спеціальна стипендія, в той час як частина п'ята статті 62 Закону України «Про вищу освіту» є загальною нормою і регулює відносини, пов'язані з реалізацією права на стипендію взагалі.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Порядком № 882, який був прийнятий під час дії Закону України від 15 січня 2002 року № 2984-ІІІ «Про вищу освіту», не була окремо передбачена виплата соціальних чи академічних стипендій особам, батьки яких є шахтарями та мають стаж роботи не менш як 15 років, у тому числі й у підвищеному розмірі. До цього нормативного акта неодноразово вносилися зміни та доповнення, але на час виникнення спірних правовідносин (вересень-грудень 2016 року включно) він не був приведений у відповідність до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Пунктом 11 «Прикінцеві положення» Закону України від 25 грудня 2015 року № 928-VІІІ «Про Державний бюджет на 2016 рік» встановлено, що норми і положення статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та бюджету Фонду соціального страхування України.

Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину першу статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» викладено у новій редакції: «Шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та виплатою за рахунок бюджетних коштів соціальної стипендії в порядку та розмірі, встановлених Кабінетом Міністрів України».

01 січня 2017 року вступив в дію Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплат соціальної стипендії студентам (курсантам) вищих навчальних закладів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1045 «Про деякі питання соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів» (далі - Порядок № 1045), згідно з яким соціальна стипендія для студентів, батьки яких мають стаж підземної роботи більше 15 років, у вищих навчальних закладах ІІІ - ІV рівня акредитації виплачується щомісяця у розмірі 1 000 гривень.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин (вересень-грудень 2016 року включно) до частини першої статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» зміни не були внесені, Кабінет Міністрів України не визначив порядок застосування цієї норми та не встановив розмір соціальної стипендії для студентів, батьки яких мають стаж підземної роботи більше 15 років.

За таких обставин місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що в період з вересня по грудень 2016 року ОСОБА_2 мала право на отримання стипендії у розмірі, встановленому частиною першою статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та обґрунтовано стягнув з відповідача грошові кошти у розмірі недоплаченої стипендії.

При цьому суд правильно виходив з того, що відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання покладених на відповідача зобов'язань, оскільки реалізація особою права, пов'язаного з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути постановлена в залежність від бюджетних асигнувань.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване по суті рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону, то рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених статтею 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 13 березня 2017 року в частині вирішення позовної вимоги про стягнення недорахованої та невиплаченої стипендії за період з вересня по грудень 2016 року скасувати, а рішення Київського районного суду міста Харкова від 31 січня 2017 року в цій частині залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
О. В. Ступак
Г. І. Усик