22-ц/812/129/18Справа № 477/1991/17
Провадження № 22-ц/812/129/18
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:
головуючого - Бондаренко Т.З.,
суддів - Темнікової В.І., Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,
за участю: позивачки ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1
на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області, ухваленого 30 жовтня 2017 року під головуванням судді - Семенової Л.М. в приміщені того ж суду по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про стягнення аліментів на утримання дружини,
в с т а н о в и л а :
5 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини.
Позивачка зазначала, що з 20 липня 2015 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні стосунки із відповідачем були припинені та вони мешкають окремо один від одного. Їх син проживає разом із нею, однак відповідач не надає їм матеріальної допомоги, хоча вона такої потребує, через що була змушена звернутися до суду із цим позовом.
Посилаючись на наведене та уточнюючи свої вимоги, ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її користь у розмірі 800 грн. всіх видів його заробітку щомісяця до досягнення дитиною трьох років.
В подальшому позивачка змінила предмет позовних вимог та просила стягнути аліменти на своє утримання в розмірі ј частини доходів відповідача.
Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивачки на її утримання до досягнення їх сином трирічного віку, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця, починаючи стягнення з 5 жовтня 2017 року.
Своє рішення районний суд мотивував тим, що син ОСОБА_4 , 30 березня 2016 року проживає разом із своєю матір`ю позивачкою у справі, а тому остання має право на отримання аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі ј частини заробітку відповідача.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з нього аліменти на утримання ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно починаючи з дати винесення постанови апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі відповідач вказував на те, що судом не наведено будь-яких доказів того, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач не надає матеріальної допомоги, а також на те, що відповідач має нерегулярний дохід, та вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі з подальшою індексацією.
Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивачка не скористалася.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи згідно копії свідоцтва про шлюб сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2015 року, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

Від даного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10-14).
Дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідками виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 1076, 1077 від 29 вересня 2017 року (а.с. 15-16).
Як вбачаться з довідки військової частини НОМЕР_2 № 256 від 2 жовтня 2017 року позивачка проходить військову службу в В/Ч НОМЕР_3 в АДРЕСА_1 на посаді старшого солдату (а.с. 19).
Сторони проживають окремо та сумісне господарство не ведуть, син виховується позивачем та знаходиться на її утриманні.

Згідно до вимог ч. 1,2,3,5 ст. 85 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду.
Припинення права дружини на утримання у зв`язку з проживанням з нею дитини припиняється лише у випадках, передбачених ст. 85 СК України: припинення вагітності, народження дитини мертвою, передання дитини на виховання іншій особі, в разі смерті дитини, виключення відомостей про чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини за рішенням суду. Цей перелік є вичерпним.
Відповідач є працездатною особою, має належний стан здоров`я, інших утриманців не має, а тому має змогу надавати допомогу.
За правилами частини першої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, затверджується Кабінетом Міністрів України (Постанова КМУ від 26 лютого 1993 року № 146).
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а тому суд першої інстанції, обґрунтовано виходив із того, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на дружину до досягнення дитиною трьох років в розмірі ј частини від його доходу.
Доводи апеляційної скарги про необхідність присудження аліментів у твердій грошовій сумі, не заслуговують на увагу.
Відповідно до положеньч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Із змісту заявлених позовних вимог, предмет яких на підставі письмової заяви було змінено, вбачається, що позивачка просила стягнути аліменти на своє утримання в розмірі ј частини доходу відповідача.
Вказані вимоги відповідають змісту ст. 80 СК України. Отже, право визначення способу захисту свого права законодавством надано саме позивачці. За такого, підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у суду відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати неправильним застосування судами норм матеріального права чи наявними порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.
Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 375, 381-382 ЦПК України колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 26 листопада 2018 року.

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Т.В. Крамаренко