Єдиний унікальний номер 233/2428/16-ц Номер провадження 22-ц/4804/207/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 233/2428/16-ц

Номер провадження 22-ц/4804/207/18

24 жовтня 2018 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Папоян В.В.

учасники справи:

представник позивача публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Дегтярьов Євген Володимирович

відповідач ОСОБА_3

представник відповідача Коваленко Віктор Вікторович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позо-вом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів та визнання договорів недійсними,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 черв-ня 2018 року, вступну та резолютивну частини якого складено суддею Маліновим О.С. в м. Костянтинівка в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 1 червня 2018 року о 10 годині 01 хвилина, повний текст складено 11 червня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач ПАТ «Укрсоцбанк» з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборговано-сті за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 28 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір кредиту № 265/8-172, згідно умов якого банк надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 9 000 дол. США на споживчі цілі, а ОСОБА_3 зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом відповідно до графіку, у періоди та з кінцевим терміном погашення заборгованості 10 липня 2018 року. Внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору, станом на 11 лютого 2016 року утворилась прострочена заборгованість за кредитом, яку з урахуванням уточнення позовних вимог банк просив стягнути з ОСОБА_3 в наступному розмірі: 6 276,52 дол. США - заборгованість за кредитом, 1 055 дол. США - заборгованість за процентами, що в загальній сумі становить 7 331,52 дол. США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 190 188,43 гривні, згідно доданого до первісного позову розрахунку, а також судові витрати.

ОСОБА_3 також звернулась до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Укрсоц-банк» про захист прав споживачів та визнання договорів недійсними у якому зазначила, що крім кредитного договору 11 липня 2008 року між нею та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено в якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором Договір іпотеки №265/8-63, відповідно до якого вона передала в іпотеку банку двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Даний зустрічний позов обґрунтовано тим, що зазначені договори є недійсними, оскільки істотна умова кредитного договору (порядок видачі та погашення кредиту) не відповідає вимогам законодавства та Інструкції про касові операції в банках України. Крім того, зустрічний позов обґрунтовано порушеннями діючого законодавства, яке регулює валютні операції під час укладання та виконання договору кредиту в іноземній валюті, а в частині визнання недійсним договору іпотеки - приписами статті 548 ЦК України щодо недійсності забезпечення при визнанні недійсним основного зобов'язання. Просила суд визнати недійсним з моменту підписання договір кредиту № 265/8-172 від 11 липня 2008 року, а також визнати недійсним з моменту підписання Договір іпотеки від 11 липня 2008 року № 265/8-63, укладений з Банком у якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором кредиту.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 1 червня 2018 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборго-ваності за кредитним договором задоволено: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту №265/8-172 від 28 серпня 2008 року в сумі 7 331, 52 доларів США, що еквівалентно 190 188,43 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 908,84 гривень.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Укрсоцбанк» про захист прав спо-живачів та визнання договорів недійсними відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ска-сувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в за-доволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором та про задово-лення зустрічних позовних вимог про захист прав споживачів та визнання недійсним до-говорів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_3 була ознайомлена з інформацією про умови кредитування, оскільки матеріали справи не містять доказів, що саме ці Умови розумів споживач, підписуючи Запит на отримання кредиту. В порушення вимог діючого законодавства в кредитному договорі та договорі іпотеки відсутні такі істотні умови як положення про інфляційне застереження та розмір інфляційних витрат (з описом грошових витрат і зборів, пов'язаних з установленням іпотеки). В матеріалах справи відсутні докази виконання банком зобов'язань за кредитним договором, оскільки банком не надано видаткового касового документу (квитанції) на підтвердження видачі ОСОБА_3 готівкових коштів за кредитним договором. В порушення норм діючого законодавства банком не укладено з позичальником договору про відкриття банківського рахунку. Банком неправомірно відкрито внутрішньобанківський транзитний рахунок для сплати споживачем відсотків, що свідчить про необґрунтоване списання банком готівкових коштів з рахунку клієнта. Крім того, пунктом 2.14.5. Договору кредиту передбачено, що сплата процентів здійснюється щомісяця в валюті кредиту, що свідчить про те, що кредит повинен погашатись позичальником тільки готівкою в іноземній валюті через касу банку. В Додатку №1 до кредитного договору відсутня інформація про правила нарахування комісії, внаслідок чого банк стягував завищену плату за обслуговування кредиту. Також не встановлена валюта оплати комісії. Крім того, сторони не підписували будь-яких змін, доповнень до іпотечного договору. Будь-яких посилань в іпотечному договорі на можливі зміни або доповнення в кредитному договорі не передбачено.

У відповідності до положень статті 360 ЦПК України банком надано відзив на апе-ляційну скаргу, в якому ПАТ «Укрсоцбанк» просить залишити апеляційну скаргу без за-доволення а рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування відзиву зазначено, що згідно наданої до матеріалів справи ліцен-зії, надання і повернення кредитів в іноземній валюті не суперечить чинному законодавст-ву. Позивачка обізнано обрала валюту кредитування та отримала кредит саме в іноземній валюті, отримавши попередньо інформацію від банку про існуючі на той момент умови кредитування в банку та валютні ризики і свідомо обрала саме таку схему кредитування, зазначивши, що усвідомлює всі пов'язані з цим ризики. Видача готівки в іноземній валюті здійснюється за заявою про видачу готівки фізичним особам з їх поточних, вкладних ра-хунків те переказу без відкриття рахунків. Тобто в даному випадку переказ кредитних ко-штів здійснено без відкриття поточного рахунку на позичковий рахунок відкритий на ім'я позивачки саме для цілей кредитування. Крім того, банком відкриваються на власний роз-суд рахунки для обліку довгострокових кредитів на поточні потреби, що надаються фізи-чним особам і які до зберігання коштів не мають відношення. А в кредитному договорі вказаний конкретний номер рахунку для погашення кредиту. Вимоги позивачки про ви-знання договору недійсним безпідставні, оскільки вона декілька років користувалась кре-дитними коштами та погашала заборгованість. Щодо транзитного рахунку, то за дебетом і кредитом цього рахунку проводяться суми, що надалі шляхом розподілу зараховуються на відповідні рахунки банку або рахунки клієнтів за призначенням. Це дійсно не поточний рахунок, але цього в даному випадку і не вимагається. Крім того, транзитний рахунок вказаний саме для зручності позичальника, оскільки в кредитному договорі визначена черговість платежів.

Представник Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції за-лишити без змін.

Інші учасники справи не з'явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи (т.2 а.с.215-219), що згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає роз-гляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», перевіривши законність і обґру-нтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

11 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 265/8-172, відпові-дно до умов якого банк надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 9 000 дол. США на спожи-вчі цілі, зі сплатою 11,4% річних та комісій в розмірі та в порядку, визначених у Додатку №1 до цього Договору, а відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом відповідно до графіку, у періоди та з кінцевим терміном користування кредитом, що за-значені в цьому пункті. При цьому останній платіж встановлено 10 липня 2018 року (т.1 а.с.8-13,84-90).

Пунктом 2.4 кредитного договору передбачено нарахування процентів за користу-вання кредитом у валюті наданого кредиту на суму фактичної заборгованості за кредитом, у валюті кредиту, за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, 360 - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

22 жовтня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладений Дого-вір про внесення змін №4 до Договору кредиту №265/8-172 від 11 липня 2008 року, яким було внесено зміни щодо строку дії спірного договору кредиту - до 10 січня 2020 року (т.1 а.с.198).

ОСОБА_3 окремо ознайомлена з інформацією про умови кредитування згідно особисто нею підписаного Запиту на отримання кредиту від 10 липня 2008 року із зазна-ченням валюти кредитування та іншими умовами (т.2 а.с.89-90), ознайомлена із тарифами Банку як при підписанні договору кредиту, так і змін до нього (т.1 а.с.11 зворот, 215,218).

Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав, надав грошові кошти по-зичальникові, що підтверджується заявкою на видачу готівки, належним чином засвідчена копія якої містяться в матеріалах справи (т.1 а.с.88), а також іншими документами, нада-ними представником позивача - заявою ОСОБА_3 від 25.06.2008 року на отримання споживчого кредиту на споживчі цілі в сумі 9000 дол. США, анкетою позичальника, довідкою про заробітну плату для одержання кредиту (т.1 а.с.93-97); Договорами про внесення змін до Договору кредиту № 265/8-172 з додатками - графіками погашення кредиту, Додатковими угодами про внесення змін Договору кредиту № 265/8-172 також з уточненими графіками погашення кредиту (т.1 а.с.198-228). Зазначені документи підписані особисто відповідачкою ОСОБА_3 Крім того, відповідачкою неодноразово позивачу були подані заяви про надання відстрочок у погашенні кредиту, датовані періодом з березня 2010 року по грудень 2012 року (т.2 а.с.93-96).

Крім того, факт отримання кредитних коштів підтверджено здійсненням регуляр-них платежів ОСОБА_3 у погашення спірного кредиту у період з 05 серпня 2008 року до 17 серпня 2015 року (т.2 а.с.3-5).

Таким чином, ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 11 лютого 2016 року утворилась простроче-на заборгованість за кредитом в розмірі 6 276,52 дол. США, заборгованість за процентами в розмірі 1 055 дол. США, а разом 7 331,52 дол. США, що в гривневому еквіваленті дорів-нює 190 188,43 гривні. Відповідачем не спростовано наданий позивачем розрахунок забо-ргованості (т.1 а.с.4-7, т.2 а.с.1-2).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фі-нансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позича-льникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні вико-нуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Встановивши, що умови кредитного договору не виконуються належним чином, ОСОБА_3 не сплачує заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав відповідальності боржника за вказаним договором кредиту і вірно ухвалив рішення про задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційний суд погоджується з наданим ПАТ «Укрсоцбанк» розрахунком про-строченої заборгованості за кредитом, оскільки він узгоджується з матеріалами справи і не спростований ОСОБА_3

Щодо висновків суду першої інстанції стосовно позовних вимог про визнання не-дійсними договору кредиту та договору іпотеки з моменту укладення, апеляційний суд виходить з наступного.

Пунктом 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечи-ти цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержан-ня в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, вста-новлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про на-дання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Судом першої інстанції встановлено, що факт укладення договору кредиту та дого-вору іпотеки з Банком, отримання та використання кредитних коштів у розмірі, зазначе-ному у договорі, учасниками справи не оспорюється.

За положеннями ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до до-говорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цьо-го Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укла-денням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими

Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 р. №168, зареєстрованою в МЮУ 25.05.2007 р. за №541/13808 встановлено, що у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладання кредитного договору банк зобов'язаний попередити споживача, що ва-лютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач.

П. 2.3. Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 р. №168 передбачає, що банки зо-бов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з інформацією про умови кредитування. Письмова інформація доводиться до споживача перед підписан-ням кредитного договору у вигляді окремого документа (бюлетеня, довідки, повідомлення тощо) (п.2.5 Постанови НБУ).

ОСОБА_3 окремо ознайомлена з інформацією про умови кредитування згідно особисто нею підписаного Запиту на отримання кредиту від 10 липня 2008 року із зазна-ченням валюти кредитування та іншими умовами (т.2 а.с.89-90), ознайомлена із тарифами Банку як при підписанні договору кредиту, так і змін до нього (т.1 а.с.11 зворот, 215,218).

Отже, підписавши кредитний договір та договір іпотеки, сторони підтвердили свої права та обов'язки за ним, погодились з усіма його умовами, у зв'язку з чим зобов'язані їх виконувати належним чином, а ОСОБА_3 не була позбавлена права звернутися за юридичною допомогою до моменту підписання кредитного договору, а також ініціювати зміни в умовах договору, які на її думку порушують її права, а наявність істотного дисба-лансу договірних прав та обов'язків не встановлено, тому відсутні підстави вважати, що укладенням цих договорів порушено положення ЦК України і Закону України «Про за-хист прав споживачів». Крім того, ОСОБА_3 протягом тривалого часу проводила оплату на виконання кредитних зобов'язань і уклавши договори у 2008 році з цим позовом про визнання договорів недійсними звернулась до суду лише в 2015 році.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанцій, установивши характер спірних пра-вовідносин та дослідивши наявні в справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову та визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним, оскільки під час його укладення було дотримано вимоги цивільного законодавства, зокрема ЦК України і Закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому судом враховано, що позивачку було ознаймлено з усіма умовами дого-вору і вона з ними погодилась, отримавши грошові кошти в кредит у порядку, передбаче-ному пунктом 2.1 цього договору, і частково виконувала умови вкзаного договору.

Правильним є висновок суду про відсутність підстав для визнання договору іпоте-ки недійсним, укладеного на забезпечення виконання зобов'язань за указаним кредитним договором.

Враховуючи наведене, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бу-ти оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та долучено до матеріалів цивільної справи 24 жо-втня 2018 року

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Г.В. Новікова

В.В. Папоян