Ухвала

16 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 644/9102/15-ц

провадження № 61-45039ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на постанову Апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 133 142,45 грн звернути стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнання за банком права власності на цю квартиру.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2016 року позов задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1, ОСОБА_2 за кредитним договором від 02 листопада 2007 року № 7112/15/07-С, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1, в сумі 133 142,45 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 102 119,04 грн, заборгованість за відсоткам - 31 023,41 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 02 листопада 2007 року № 7112/15-11/07-С, - однокімнатну квартиру загальною площею 41,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 червня 2007 року за реєстраційним номером 7-07-293320П1 відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, згідно з розпорядженням від 12 червня 2007 року, реєстраційний № 10961П1, зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 02 липня 2007 року за реєстровим номером П-7-27575, згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № 16442401, реєстраційний номер: 20807358 від 29 жовтня 2007 року, шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказану квартиру.

Вирішено питання судового збору.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Заочне рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

28 вересня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ПАТ «Дельта Банк» направило касаційну скаргу на зазначену постанову апеляційного суду, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2018 року визначено в розмірі 1 762,00 грн.

Предметом позову у даній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 133 142,45 грн. Таким чином ціна позову у справі станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762,00 грн Х 100=176 200,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ПАТ «Дельта Банк» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої та частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на постанову Апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько