Справа № 510/1318/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошков І.Д.;

-за участю секретаря Занфір О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивач, його представник, адвокат ОСОБА_3 на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся із відповідними вимогами та просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя ОСОБА_4 належало:

-будинок, розташований по вул. Нова, № 62 у м. Рені Одеської області, на підставі договору купівлі-продажу частини нерухомого майна від 14.08.1981р., зареєстрований в реєстрі під №26-235-3798 від 25.08.1981р., рішення Ренійського районного суду Одеської області від 29.11.1980р. (справа № 2-150).

На випадок смерті ОСОБА_4 розпорядилась належним їй майном, 27.11.2013 року залишила заповіт на ім`я свого сина ОСОБА_2, відповідача у справі, якому заповідала усе своє майно, що належатиме їй за життя, 08.12.2013р. - померла.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, відповідач ОСОБА_2 (як спадкоємець за заповітом) не звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, будь-яких дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини не здійснив, насамперед він відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, позивача у справі, який хоча не мав родинних відносин зі спадкодавцем, однак,починаючи з 2004 року останній сумісно проживав з померлою ОСОБА_5 однією сімєю, разом займалися веденням сумісного господарства та доглядом за будинком і іншим майном, по день смерті спадкодавця.

Враховуючи вищенаведене, згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Так, спадкоємців першої, другої, третьої черги за законом після смерті ОСОБА_2 відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як виходить з матеріалів справи та наданих доказів, з 2004 року по 08.12.2013 рік (тобто на день смерті ОСОБА_4О.), позивач проживав разом із спадкодавцем однією сім`єю за адресою: Одеська область, м. Рені, по вул. Нова, 62, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, та не заперечувалось відповідачем під час розгляду справи. За час спільного проживання позивач та спадкодавець ОСОБА_4 вели сумісне господарство, позивач доглядав за нею, 08.12.2013 р. ОСОБА_4 помер. Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті спадкодавця немає.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, позивач (як спадкоємець четвертої черги за законом) не звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак позивач прийняв спадщину з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, позивач постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується показаннями свідків (а.с.11-12). Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини з моменту її відкриття, позивач про відмову від спадщини не заявляв, а отже фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлої ОСОБА_4, в порядку ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном. Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак йому в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.07.2018р., а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутній оригінал правовстановлюючого документу.

Після смерті ОСОБА_4 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, як на обєкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, та в порядку ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, що залишилася після померлої ОСОБА_4 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач як спадкоємець за заповітом спадщину не прийняв та не заперечував, щоб позивач оформив право власності на спадкове майно на своє ім'я, з урахуванням відсутності інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті спадкодавця, визначених у статтях 1261-1263 Цивільного кодексу України, як спадкоємець за законом четвертої черги (ч.1 ст. 1264 Цивільного кодексу України).

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем четвертої черги за законом (ст. 1264 ЦК України), який на момент смерті спадкодавця проживав разом із ним однією сім`єю більше п`яти років, що підверджується доводами позивача та наданими доказами, показаннями свідків, а також не заперечувалось відповідачем під час розгляду справи. На момент смерті ОСОБА_4 позивач проживав разом із нею, після її смерті продовжує по теперішній день проживати та доглядати за спірним будинком, отже фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлої ОСОБА_4, вступом в управління та володіння спадковим майном на підставі ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, та не заявив про відмову від неї.

Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлої ОСОБА_4, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки згідно із положеннями ст. 25 ЦК України, правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. У випадку смерті власника нерухомого майна, первинну реєстрацію права власності на яке не було проведено та правовстановлюючий документ на яке відсутній, питання про перехід права власності на це нерухоме майно до спадкоємця повинно вирішуватися у судовому порядку.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на вищевказаний будинок з підстав прийняття спадщини за законом, однак, з незалежних від нього причин він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказаний обєкт спадкового майна, у звязку із чим був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1235, 1264, 1266, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 126, 152 ЗК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на:

-будинок, розташований по вул. Нова, № 62 у м. Рені Одеської області,

після смерті ОСОБА_4, померлої 08.12.2013 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.Д. Бошков