Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 626/605/16-ц

провадження № 61-5520св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 липня 2016 року у складі судді Катющенко В. П. та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Оніщук М. І., Українець Л. Д., Шебуєвої В. А.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

Позов мотивовано тим, що 21 липня 2011 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 12134748, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати боржнику кредит у розмірі 107 211,00 грн зі сплатою 16% річних, строком до 21 липня 2016 року для придбання транспортного засобу - марки Mitsubishi ASX, 2011 року випуску.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 21 липня 2011 року № 12134748 був укладений договір застави транспортного засобу № 12145509, згідно з умовами якого в заставу банку було передано автомобіль маркиMitsubishi ASX, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 27 березня 2016 року склала 61 052,28 грн.

З урахуванням викладеного, ПАТ «ПУМБ» просив звернути стягнення на предмет застави за договором застави від 21 липня 2011 року № 12145509, а саме: транспортний засіб: тип Легковий Універсал-В, марка Mitsubishi ASX, 2011 року випуску, колір коричневий, номер кузова НОМЕР_2, двигун V=1798, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, в рахунок задоволення вимог ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_3 за кредитним договором від 21 липня 2011 року № 12134748 у розмірі 61 052,28 грн, шляхом проведення публічних торгів із встановленням початкової ціни реалізації на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також просив стягнути з відповідача судової витрати.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 27 квітня 2016 року за клопотанням позивача у зв'язку з тим, що предмет застави було відчужено та новим власником є ОСОБА_2, замінено первісного відповідача ОСОБА_3 належним відповідачем ОСОБА_2, справу передано за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що ПАТ «ПУМБ» обрано невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки позивачем заявлені позовні вимоги безпосередньо до особи, яка не виступає стороною договірних відносин, що склалися між позивачем та позичальником за договором застави, при цьому позивач до суду із заявою про зміну підстав або предмету позову не звертався.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 липня 2016 року залишено без змін.

Погоджуючись з рішенням районного суду, апеляційний суд, зазначив, що пред'явивши позов про звернення стягнення на предмет застави до ОСОБА_2 - нового власника предмета застави, ПАТ «ПУМБ» обрав неправильний спосіб захисту порушених прав.

У листопаді 2016 року ПАТ «ПУМБ» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи з касаційною скаргою в які просило скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди обставини у справі не встановили, не врахували, що реалізація майна, що є предметом застави, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет іпотеки до іншої особи, отже на неї може бути звернуто стягнення з підстав передбачених чинним законодавством. Суди дійшли помилкових висновків про те, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі, справу по суті не розглянули, ухвалили рішення з порушенням норм процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду вищевказаним нормам процесуального права не відповідає.

Судом установлено, що 21 липня 2011 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 12134748, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати боржнику кредит у розмірі 107 211,00 грн зі сплатою 16 % річних, строком до 21 липня 2016 року для придбання транспортного засобу - марки Mitsubishi ASX, 2011 року випуску.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 21 липня 2011 року був укладений договір застави транспортного засобу № 12145509, згідно з умовами якого в заставу банку передано автомобіль марки Mitsubishi ASX, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить заставодавцю - ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, утворилась заборгованість, яка станом на 27 березня 2016 року склала 61 052,28 грн та в рахунок погашення якої ПАТ ПУМБ» просив звернути стягнення на предмет застави шляхом проведення публічних торгів із встановленням початкової ціни реалізації на стадії оцінки майна під чає проведення виконавчих дій.

26 квітня 2016 року ПАТ «ПУМБ» звернулося до суду першої інстанції з клопотання про заміну первісного відповідача ОСОБА_3 належним відповідачем ОСОБА_2, а справу просило передати за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва. Заяву мотивовано тим, що 22 серпня 2014 року предмет застави - автомобіль марки Mitsubishi ASX, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, був знятий з обліку та відчужений ОСОБА_2, який зареєстрував його на своє ім'я, автомобіль зареєстровано за державним реєстраційним номером НОМЕР_4

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 27 квітня 2016 року замінено первісного відповідача ОСОБА_3 належним відповідачем ОСОБА_2, справу передано за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ПАТ «ПУМБ» звернувся до суду з позовом до неналежного відповідача та ним неправильного обрано спосіб захисту порушеного права (стаття 16 ЦК України).

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, рішення по суті заявлених вимог не переглянув.

Однак суд касаційної інстанції не може погодитись з такими висновками апеляційного суду, оскільки вони не відповідають нормам процесуального права.

Суди встановили, що новим власником предмета застави - автомобіля марки Mitsubishi ASX, 2011 року випуску є ОСОБА_2

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком випадків, встановлених цією статтею.

Системний аналіз частини першої статті 27 Закону України «Про заставу» та частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» дає підстави дійти висновку про те, що реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, тобто, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статями 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Отже, встановивши, що на момент відчуження автомобіля марки Mitsubishi ASX, 2011 року випуску ОСОБА_2, вказаний автомобіль перебував під обтяженням, яке не є скасованим і існує на цей час, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі і до нього не можу бути пред'явлено позов про звернення стягнення на предмет застави.

Оскільки апеляційний суд у порушення вимог статей 212 - 214, 303, 316 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) обставини у справі не встановив, не визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка їх регулює, справу по суті не переглянув, ухвала апеляційного суду не відповідає нормам процесуального права, а тому відповідно до статті 411 ЦПК України оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило