Постанова

Іменем України

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 180/1492/16-ц

провадження № 61-20445 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С.Ф.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця»,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа - Кіровський відділ державної виконавчої служби

м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області у складі судді Тананайської Ю. А. від 29 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В. С. від 25 січня 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, третя особа - Кіровський відділ державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Кіровський ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області, виконавча служба), про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

Позовну заяву мотивовано тим, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 березня 2014 року стягнуто солідарно з позивача та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 97 450 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. 04 червня 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа. 10 червня 2014 року на виконання рішення суду залізниця перерахувала 81 127 грн 10 коп. на платіжну картку ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди та 16 322 грн 90 коп. в дохід місцевого бюджету, як податок з доходів фізичних осіб з суми моральної шкоди, сплаченої ОСОБА_4 Державний виконавець, вважаючи, що боржником не в повному обсязі сплачено на користь ОСОБА_6 моральну шкоду, не закрив виконавче провадження і 06 листопада

2014 року виніс постанову про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 1 632 грн 29 коп. у зв'язку з невиконанням позивачем у наданий для добровільного виконання строк рішення суду, також на майно залізниці накладено арешт. Позивач був змушений повторно сплатити

16 322 грн 90 коп., однак, в даному разі - на користь ОСОБА_4, при цьому позивачем було оскаржено до суду дії державного виконавця по не закриттю виконавчого провадження після сплати 10 червня 2014 року моральної шкоди та податку з доходів фізичних осіб. Рішеннями судів дії державного виконавця по не закриттю виконавчого провадження визнано незаконними та скасовано постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору. У зв'язку з викладеним позивач вважає, що відповідачем отримано кошти в розмірі 16 322 грн 90 коп. без будь-яких правових підстав.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року позов ПАТ «Українська залізниця» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Українська залізниця» безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 16 322 грн 90 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог та наявності правових підстав, передбачених статтею 1212 ЦК України, для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих грошових коштів, які під час виконавчого провадження безпідставно стягнуті з позивача, тому підлягають йому поверненню, так як відпала підстава, за якою вказана сума з нього стягувалася.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня

2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та обґрунтовано вважав, що кошти у розмірі 16 322 грн 90 коп., які позивач перерахував на користь відповідача, є безпідставно набутим майном та підлягають стягненню з останньої на користь позивача на підставі статті 1212 ЦК України.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди розглядали спір за позовом

ПАТ «Укрзалізниця» не до неї, а до іншої особи, оскільки у описовій та мотивувальній частинах вказано прізвище ОСОБА_6 Крім того, кошти, які просить стягнути позивач, були сплачені ним на виконання судового рішення, яке скасовано не було, а тому задоволення судами позову із застосуванням правового механізму, передбаченого статтею

1212 ЦК України є помилковим. Крім того, вказує, що вказані кошти були сплачені позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки та недобросовісності відповідача, а тому відповідно до статті 1215 ЦК України ці кошти не можуть бути стягнуті з неї.

У травні 2017 року від ПАТ «Укрзалізниця» надійшли заперечення (відзив) на касаційну скаргу, в яких товариство посилається на безпідставність доводів скарги та законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 березня 2014 року стягнуто солідарно з ДП «Придніпровська залізниця», правонаступником якого є

ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 97 450 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю дитини відповідача.

Постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 23 липня 2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у зазначеній справі та надано строк для добровільного виконання до 29 липня 2014 року. 29 липня

2014 року державним виконавцем виконавче провадження зупинено.

30 вересня 2014 року ДП «Придніпровська залізниця», у встановлений державним виконавцем строк здійснила сплату боргу в розмірі

97 450 грн, перерахувавши 81 127 грн 10 коп. ОСОБА_4, 16 322 грн 90 коп. - податок з доходів фізичних осіб, відповідно до розділу 4 Податкового кодексу України.

Державний виконавець не закінчив виконавче провадження внаслідок фактичного виконання рішення, а 06 листопада 2014 року виніс постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 1 632 грн 29 коп. та про накладення арешту на майно ДП «Придніпровська залізниця».

06 листопада 2014 року на рахунок виконавчої служби ДП «Придніпровська залізниця» перерахувало кошти у розмірі 16 322 грн 90 коп. для виплати ОСОБА_4, які останній перераховані в цей же день.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду

від 25 грудня 2014 року постанова державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 6 листопада 2014 року про стягнення з

ДП «Придніпровська залізниця» виконавчого збору у розмірі

1 632 грн 29 коп. визнана незаконною та скасована.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року визнано неправомірною бездіяльністьдержавного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ щодо не вчинення належних дій по закінченню виконавчого провадження з моменту фактичного виконання - 30 вересня 2014 року.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій виходили із наявності правових підстав, передбачених статтею 1212 ЦК України, для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих грошових коштів, які під час виконавчого провадження безпідставно стягнуті з позивача, тому підлягають йому поверненню, так як відпала підстава, за якою вказана сума з нього стягувалася.

Погоджуючись з висновком судів попередніх інстанцій про безпідставність набуття ОСОБА_4 грошових коштів, колегія суддів не погоджується з висновком судів про необхідність повернення таких коштів позивачеві.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України

від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.

Як вбачається із матеріалів справи, грошові кошти у розмірі

16 332 грн 90 коп. ОСОБА_4 отримала в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю дитини, за відсутності рахункової помилки з боку позивача та недобросовісності ОСОБА_4

У порушення вимог статей 212-214, 315 ЦПК України 2004 року суди попередніх інстанції на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернули, правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 липня 2014 року, не врахували та дійшли помилкового висновку про задоволення позову.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За змістом частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті

416 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а судові рішення - скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, то сплачений нею судовий збір у розмірі

1515 грн 80 коп. за подання апеляційної скарги та 1 653 грн 60 коп. - за подання касаційної скарги слід стягнути з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_4

Керуючись статтями 141, 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області

від 29 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до ОСОБА_4, третя особа - Кіровський відділ державної виконавчої служби

м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_4 3 169 грн 40 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є. В. Синельников

С.Ф. Хопта