Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 766/3738/16-ц

провадження № 61-31723 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль»;

відповідач - ОСОБА_4;

представник відповідача - ОСОБА_5;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С. І. від 07 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області у складі колегії суддів: Семиженка Г. В., Базіль Л. В., Бугрика В. В., від 22 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» (далі - ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 є споживачем послуг з централізованого опалення та надання гарячої води, які надаються ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» за адресою проспект АДРЕСА_1. Відповідачка своєчасно не оплачує у повному обсязі послуги з централізованого опалення та надання гарячої води, у зв'язку із чим за період з лютого 1998 року по вересень 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 9 334 грн 32 коп., яку товариство просило суд стягнути з відповідачки на свою користь.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 07 лютого 2017 року позов ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 лютого 1998 року по 17 лютого 2010 року у розмірі 6 392 грн 42 коп. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є виконавцем послуг з теплопостачання, які надаються та споживаються відповідачкою, але своєчасно та в належному розмірі нею не оплачуються. Разом з тим відповідачка у квартирі, за адресою якої надаються послуги позивачем, з 17 лютого 2010 року не проживає, послугами з теплопостачання з цього часу не користується, а тому заборгованість за послуги з теплопостачання повинна розраховуватись за період з 01 лютого 1998 року по 17 лютого 2010 року.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07 лютого 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився із висновком районного суду, вказавши також на те, що сторонами у справі не заперечується факт наявності заборгованості відповідачки по оплаті послуг, наданих позивачем у визначений рішенням суду період за місце проживання відповідачки у квартирі АДРЕСА_1 Проте відповідачка помилково посилається на подвійне стягнення боргу по оплаті наданих послуг, оскільки у зв'язку зі скасуванням судового наказу від 12 грудня 2013 року відпала правова підстава для примусового стягнення визначених цим наказом коштів, вони підлягають поверненню відповідачці, а взаємна заборгованість сторін може бути врегульована в межах виконавчого провадження.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили та не оцінили подані нею докази, внаслідок чого при розрахунку заборгованості за послуги з теплопостачання не врахували її пільги, які передбачені законом для багатодітної сім'ї, а також про сплату нею боргу за надані послуги у розмірі 3 789 грн 82 коп. Таким чином, суди не встановили усіх фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення.

У серпні 2017 року приватне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль», яке є правонаступником ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль», подало заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначало, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги - безпідставними. Відповідачка не заперечувала факту наявності заборгованості по оплаті послуг, наданих позивачем, а ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції. У своїй заяві до ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль», а також при укладанні договору про реструктуризацію боргу відповідачка повністю визнала борг без будь-яких наявних у неї пільг. При цьому відповідачка не надала суду докази про те, що вона надавала позивачу документи про свої пільги, які передбачені законом для багатодітної сім'ї. Також помилковим є посилання відповідачки про неврахування квитанції про оплату заборгованості на суму 3 789 грн 82 коп., оскільки зазначені кошти були враховані позивачем, що відображено у довідці про заборгованість, яка була долучена позивачем до позовної заяви.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Також спірні правовідносини врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 з наступними змінами, якими на споживача покладено обов'язок оплачувати послуги.

Вирішуючи спір, суди дійшли правильного висновку про те, що позивач є виконавцем послуг з теплопостачання, які надаються та споживаються відповідачкою, але своєчасно та в належному розмірі нею не оплачуються. Разом з тим відповідачка у квартирі, за адресою якої надаються послуги позивачем, з 17 лютого 2010 року не проживає, послугами з теплопостачання з цього часу не користується, а тому заборгованість за послуги з теплопостачання повинна розраховуватись за період з 01 лютого 1998 року по 17 лютого 2010 року.

При цьому відповідачкою не заперечується факт наявності заборгованості у неї по оплаті послуг, наданих позивачем у визначений рішенням суду першої інстанції період за місце проживання відповідачки у квартирі АДРЕСА_1

Доводи касаційної скарги про те, що при розрахунку заборгованості за послуги з теплопостачання суди не врахували її пільги, які передбачені законом для багатодітної сім'ї, безпідставні, так як заборгованість стягнута за період до надання їй пільг. При цьому відповідачка у своїй заяві до ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль», а також при укладанні договору про реструктуризацію боргу повністю визнала свій борг за спожиті послуги без врахування наявних у неї пільг, тому у цьому випадку є невиконання договору про реструктуризацію боргу від 16 липня 2009 року, укладеного з власної ініціативи ОСОБА_4

Посилання касаційної скарги на не врахування квитанцій про оплату за надані послуги у розмірі 3 789 грн 82 коп. також не заслуговують на увагу, оскільки дані платежі були враховані позивачем, що відображено у довідці про заборгованість відповідачки за надані позивачем послуги.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк