Ухвала

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 621/1584/17

провадження № 61-46986ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20 червня 2018 року у складі судді Шахової В. В. та постанову Апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Кругової С. С., Маміної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування майнової шкоди, посилаючись на те, що 07 березня 2017 року ОСОБА_5 здійснив підпал сухої трави на покинутій земельній ділянці поблизу вулиць Озерної та Садової в селі Лиман Зміївського району Харківської області, у зв'язку з чим вогонь поширився на присадибну земельну ділянку по АДРЕСА_1 та пошкодив належні йому теплицю й інше майно. Зокрема, вогнем були знищені поліетиленова плівка, якою була накрита теплиця, загальною вартістю 5 175 грн, дахове поліефірне покриття вартістю 3 908 грн 50 коп., субстрат для розсади вартістю 11 988 грн, розсада томатів у кількості 2 200 штук загальною вартістю 11 тис. грн, насіння томату марки «Кристал» вартістю 1 690 грн, розсада огірків у кількості 2 тис. штук загальною вартістю 10 тис. грн., насіння огірків марки «Маша» вартістю 1 190 грн, розсада перцю в кількості 1 200 штук загальною вартістю 2 400 грн; насіння перцю марки «Луміна» вартістю 200 грн, насіння перцю марки «Геркулес» вартістю 990 грн, розсада кавунів в кількості 200 штук загальною вартістю 500 грн, розсада динь у кількості 400 штук загальною вартістю 1 тис. грн, розсада квітів у кількості 100 штук вартістю 100 грн, насіння квітів вартістю 1 030 грн, 2 200 пластикові горщики в кількості 2 200 штук загальною вартістю 440 грн, дубові колоті дрова вартістю 2 100 грн, касети для розсади в кількості 50 штук вартістю 1 250 грн, дерев'яні столи і стелажі, на яких стояла розсада. З вини відповідача йому було завдано шкоди на загальну суму 44 863 грн 38 коп., з яких 19 863 грн 38 коп. - реальні збитки, 25 тис. грн - упущена вигода. Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив стягнути з ОСОБА_5 на свою користь майнову шкоду у вказаному розмірі.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20 червня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивачем не доведено факту завдання йому шкоди саме ОСОБА_5 та наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20 червня 2018 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

У листопаді 2018 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неправильно встановили обставини справи та дали неналежну оцінку показанням свідка ОСОБА_7, яка підтвердила факт підпалу відповідачем сухої трави. Під час розгляду справи він надав достатньо доказів завдання йому шкоди саме ОСОБА_5

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Грошовий вираз майнової шкоди є збитками. Відповідно до статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких зазнала особа у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Судами встановлено, що ОСОБА_6 на праві власності належать житловий будинок та присадибна земельна ділянка, які розташовані по АДРЕСА_1. На вказаній ділянці знаходилася належна позивачу теплиця.

Товарними чеками підтверджується факт придбання ОСОБА_4 тепличної плівки, дахового поліефірного покриття, субстрату для розсади, насіння огірків, томатів та перцю, касет для розсади.

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Зміївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області із заявою про спричинення йому збитків внаслідок пожежі. За цим фактом працівниками поліції була проведена перевірка та 22 березня 2017 року складено висновок, в якому зазначено про те, що підпал був здійснений невідомою особою, громадський порядок грубо не порушувався, у зв'язку з чим відсутня подія кримінального правопорушення та вбачаються ознаки цивільно-правових відносин.

Згідно з актом про пожежу від 16 березня 2017 року причиною розповсюдження вогню стало занесення джерела запалення ззовні невстановленою особою. Пожежа виникла о 12 годині 40 хвилин та ліквідована о 13 годині 20 хвилин 07 березня 2017 року.

Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не змогли підтвердити, що підпал трави здійснив саме відповідач, оскільки не бачили цієї події.

Показання свідка ОСОБА_7 суди попередніх інстанцій відхилили, оскільки надані нею пояснення не є беззаперечним доказом того, що траву підпалив саме ОСОБА_5 Так, свідок зазначала, що вона бачила як відповідач нахилився у місці підпалу, після чого пішла додому, а коли вийшла, трава вже горіла.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано беззаперечних і достатніх доказів здійснення підпалу трави саме ОСОБА_5, а отже, не доведено факту завдання ним шкоди та наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки за своєю суттю зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «БруаллаГомесде ла Торре проти Іспанії»).

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини четвертої, частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування майнової шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов