Постанова

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 401/675/17

провадження № 61-28740 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2017 року у складі судді Волошиної Н. Л. та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Суровицької Л. В., Авраменко Т. М., Кіселика С. А.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обгрунтування позовних вимог зазначало, що 21 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 17 000 доларів США зі сплатою

13,90 процентів річних та кінцевим терміном повернення кредитних коштів не пізніше 20 березня 2018 року.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від

17 серпня 2010 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на корись ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором станом на 04 січня 2010 року у розмірі 129 324,69 грн, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від

18 березня 2011 року прийнято рішення про розстрочку виконання рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2010 року строком на 60 місяців, із сплатою 2 178,94 грн щомісячно, починаючи з дня набрання ухвалою законної сили.

В рахунок погашення заборгованості від відповідача надійшли кошти в сумі 125 400,00 грн, з яких погашено судові витрати, проценти у розмірі

1 313,13 доларів США та кредит у розмірі 1 073,27 доларів США. Проте, станом на 28 лютого 2017 року залишилися невиконаними зобов'язання по сплаті кредиту у розмірі 4 701,68 доларів США, процентів за період з 04 січня 2010 року по

28 лютого 2017 року - 12 125,40 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 12 травня 2016 по 28 лютого 2017 року у розмірі 13 606,38 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за період з 28 лютого 2016 року по 25 січня 2017 року у розмірі

103 843,38 грн.

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором, а саме проценти за користування кредитом за період з 04 січня 2010 року по 28 лютого 2017 року у розмірі 12 125,40 доларів США, за період з 12 травня 2016 року по 28 лютого

2017 року у розмірі 13 606,38 грн; пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань по сплаті процентів за період з 28 лютого 2016 року по 25 січня 2017 року у розмірі 103 843,38 грн.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від

29 травня 2017 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором № 0 від 21 березня 2008 року у розмірі 2 066,90 доларів США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на нарахування штрафних санкцій. Зважаючи на те, що рішення суду від

17 серпня 2010 року було виконане відповідачем 12 березня 2016 року, та урахувавши подану відповідачем заяву про застосування позовної давності, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог банку про стягнення процентів за користування кредитом за період з березня 2014 року по 12 березня 2016 року в розмірі 2 066,90 доларів США. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахованої за період з 12 травня 2016 року по 28 лютого 2017 року, та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахованої за період з 28 лютого 2016 року по 25 січня 2017 року, суд виходив з того, що нарахування банком пені є безпідставним, оскільки здійснено після закінчення строку дії кредитного договору та повного виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17 серпня 2010 року.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2017 року апеляційні скарги ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 відхилено, рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з обгрунтованості висновку суду щодо безпідставності вимог позивача про стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами, оскільки її нарахування було здійснено після 12 березня 2016 року, тобто після повного виконання відповідачем рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. Проценти за користування кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі до 12 березня 2016 року повернуто не було, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що стягненню з відповідача на користь банку в межах строку позовної давності підлягають нараховані проценти за користування кредитними коштами за період з березня 2014 року по 12 березня 2016 року в сумі

2 066,90 доларів США.

У жовтні 2017 року до касаційного суду надійшла касаційна скарга ПАТ «УкрСиббанк», у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2017 року скасувати, в частині відмови ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні позову, та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на помилковість висновків судів попередніх інстанцій про погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту в повному обсязі, оскільки суди не звернули увагу, що валютою кредитного договору є долар США, а тому виконання судового рішення, яким визначено обов'язок сплати коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у гривневому еквіваленті, не свідчить про виконання зобов'язання у валюті кредиту, відтак зобов'язання відповідача за кредитним договором не припинились. Крім того, суди попередніх інстанцій неправильно застосували позовну давність до вимог про стягнення процентів за користування кредитом за період з 04 січня 2010 року по 06 березня 2014 року, оскільки не урахували її переривання у зв'язку із сплатою відповідачем платежів на виконання рішення суду від 17 серпня 2010 року.

У жовтні 2017 року до касаційного суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2017 року, в частині часткового задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк», та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2017 року скасувати, і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга обгрунтована доводами про неправильне застосування норм матеріального права в частині застосування позовної давності, зокрема суди попередніх інстанцій не надали належну оцінку тому факту, що ПАТ «УкрСиббанк», пред'явивши 05 жовтня 2009 року вимогу про дострокове повне повернення кредиту та сплату плати за кредит, змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому повинен був пред'явити позов до боржника протягом трьох років від дати порушення боржником встановленого банком строку дострокового повернення кредиту. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верхового Суду України, викладеним у постанові від

27 січня 2016 року № 6-990цс15, який не був урахований судами попередніх інстанцій. Оскільки вимога банку про дострокове погашення кредиту була отримана відповідачем 06 жовтня 2010 року, термін дострокового повернення кредиту та сплати процентів в повному обсязі настав 07 листопада 2009 року, а тому строк позовної давності необхідно відраховувати саме з цієї дати. Вважав, що не дивлячись на переривання позовної давності у 2010 році зверненням банку до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк звернувся з другим позовом лише у 2017 році, тобто після спливу позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

У лютому 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ПАТ «УкрСиббанк» на касаційну скаргу ОСОБА_1 А обгрунтований тим, що банк має право нараховувати проценти за користування кредитними коштами до дати повернення позики, при цьому сплата грошових коштів на виконання рішення суду від 17 серпня 2010 року в національній валюті України не свідчить про виконання зобов'язання щодо погашення заборгованості належним чином, оскільки валютою кредитного договору є долар США, відтак зобов'язання ОСОБА_1 за кредитним договором не припинились. Крім того, посилання відповідача на правові позиції Верховного Суду України щодо початку перебігу позовної давності з дати порушення боржником встановленого банком строку дострокового повернення кредиту є необгрунтованими, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам даної справи. Суть спірних правовідносин передбачає повернення позики та нарахованих процентів щомісячними платежами, а відтак перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після прострочення його сплати і підлягає обчисленню щодо кожного платежу окремо.

Згідно статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

23 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 21 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 17 000 доларів США зі сплатою за користування кредитом 13,90 процентів річних та кінцевим терміном повернення не пізніше 20 березня 2018 року.

За змістом статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із статтями 525 та 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Судами установлено, що у 2010 році ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, визначивши заборгованість у валюті гривні України у розмірі

129 824,69 грн, що складалася із заборгованості за тілом кредиту, за процентами та пені.

РішеннямСвітловодського міськрайонного суду Кіровоградської області

17 серпня 2010 року, яким з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка станом на 04 січня

2010 року становила 129 824,69 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 14874,95 доларів США, що еквівалентно 118 776,48 грн; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 1257,69 доларів США, що еквівалентно

10 042,65 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по тілу кредиту - 224,94 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 280,62 грн.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від

18 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 травня 2011 року, розстрочено виконання рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від

17 серпня 2010 року строком на 60 місяців зі сплатою 2 178,94 грн щомісячно.

Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Світловодського МРУЮ від 12 березня 2016 року виконавче провадження щодо виконання рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2010 року закінчено у зв'язку із сплатою ОСОБА_1 боргу у повному обсязі.

Оскільки ПАТ «УкрСиббанк» самостійно визначив заборгованість за кредитним договором у національній валюті України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника у повному обсязі, суди попередніх інстанцій правильно відхилили доводи ПАТ «УкрСиббанк» про те, що погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у гривневому еквіваленті не свідчить про виконання ним зобов'язання у валюті кредиту (доларах США), та обгрунтовано відмовили у задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 4 701, 68 доларів США.

Щодо доводів касаційних скарг про неправильне застосування судами позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття

257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Задовольняючи частково вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення процентів за користування кредитом за період з березня 2014 року по 12 березня 2016 року, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки зобов'язання за кредитним договором були припинені належним виконанням 12 березня

2016 року, тому відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, з відповідача підлягають стягненню проценти за кредитом у межах строку позовної давності.

Разом з тим, з метою забезпечення прогнозованості правозастосовної практики, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, зазначивши, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, а тому вимоги про їх стягнення у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду, задоволенню не підлягають.

Судом апеляційної інстанції установлено, що пунктами 3.1.3, 6.1.2. кредитного договору передбачено право банку вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділом 6 цього договору.

Відповідно до пункту 6.2. кредитного договору в разі застосування банком права вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової плати за кредит, банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника; терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі з 32-го календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що банк направив за адресою позичальника вимогу про порушення зобов'язань позичальника за договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов'язань позичальника за договором протягом 31 календарного дня з дати одержання позичальником зазначеної вимоги банку.

ПАТ «УкрСиббанк» направив відповідачу письмову вимогу про дострокове повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит

05 жовтня 2009 року, яку відповідач отримав 06 жовтня 2009 року.

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що пред'явлення ПАТ «УкрСиббанк» вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання основного зобов'язання, а тому зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати плати за нього повинно було бути виконане відповідачем до 06 листопада 2009 року включно (в межах 31-денного строку, встановленого у вимозі банку від 05 жовтня 2009 року).

Таким чином, право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку на виконання вимоги банку про дострокове погашення заборгованості за кредитом, отже починаючи з 07 листопада 2009 року позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитом, а тому висновки судів попередніх інстанцій про обгрунтованість позовних вимог банку про стягнення процентів за користування кредитом за період з березня

2014 року по 12 березня 2016 року не можуть вважатися законними та обгрунтованими.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 04 січня 2010 року по березень 2014 року, з підстав пропуску позивачем позовної давності, суди попередніх інстанцій не перевірили правомірність нарахування зазначеної заборгованості, а відтак правових підстав для застосування строку позовної давності щодо них.

З аналізу положень статей 256, 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Аналогічний правовий висновок, висловлений у постановах Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 6-1457цс16, від 22 березня 2017 року у справі № 6-43цс17.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу» (рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року.

Ураховуючи, що позивач не мав права нараховувати проценти за кредитом починаючи з 07 листопада 2009 року, до вимоги позивача про стягнення процентів за період з 04 січня 2010 року по 28 лютого 2017 рокупозовна давність не може бути застосована, оскільки така вимога є необгрунтованою.

З огляду на положення частин другої та третьої статті 549 ЦК України, відповідно до яких штраф та пеня є неустойкою, що обчислюється у процентах від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання, за відсутності правових підстав для нарахування процентів після 06 листопада 2009 року, відсутні й правові підстави для нарахування пені та штрафів за указаний період.

Правильним є також висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості за тілом кредиту за період з 12 травня 2016 року по 28 лютого 2017 року, оскільки заборгованість за тілом кредиту відповідачем було повністю погашено

12 березня 2016 року.

Ураховуючи наведене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 0 від 21 березня 2008 року, нарахованих за період з 04 січня 2010 року по

28 лютого 2017 року,не підлягають задоволенню у зв'язку з їх необгрунтованістю.

Відповідно до частини четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2017 року, помилково відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до

ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитними коштами, нарахованих за період з 04 січня 2010 року по березень 2014 року, у зв'язку з пропуском строку позовної давності та помилково задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з березня 2014 року по 12 березня 2016 року у розмірі 2 066,90 доларів США, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про необхідність скасування рішення судів у цій частині, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог з підстав їх необгрунтованості.

Висновки судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості за тілом кредиту та процентами є законними та обгрунтованими, суди правильно визначились із характером спірних правовідносин, нормами права, що підлягають застосуванню, надали оцінку доводам та доказам сторін, та дійшли обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» у цій частині.

Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу задоволено частково та в частині задоволених позовних вимог ухвалено нове рішення про відмову у їх задоволенні, то з позивача ПАТ «УкрСиббанк» на користь відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір, який було сплачено заявником за подання апеляційної скарги у розмірі 7 350,51 грн та за подання касаційної скарги у розмірі

8 018,75 грн, в загальному розмірі 15 369,26 грн.

Керуючись статями 141, 400, 402, 409, 412, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від

29 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від

19 вересня 2017 року скасувати в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з 04 січня 2010 року по 12 березня 2016 року, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.

В іншій частині рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 15 369,26 грн на відшкодування судових витрат.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г. І. Усик