КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 796/189/2018
Провадження № 2-к/824/17/2018
У Х В А Л А

іменем України

26 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі головуючого судді Яворського М.А. при секретарі Удовиченко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Alvogen Pharma Trading Europe LTD («АЛВОГЕН ФАРМА ТРЕЙДИНГ ЮРЪП ЕООП») про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 листопада 2017 у справі АС № 321у/2017 за позовом Alvogen Pharma Trading Europe LTD («АЛВОГЕН ФАРМА ТРЕЙДИНГ ЮРЪП ЕООП») до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» Україна про стягнення боргу ,

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2018 року Alvogen Pharma Trading Europe LTD («АЛВОГЕН ФАРМА ТРЕЙДИНГ ЮРЪП ЕООП») звернулася до суду з заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 листопада 2017 у справі АС № 321у/2017 за позовом Alvogen Pharma Trading Europe LTD («АЛВОГЕН ФАРМА ТРЕЙДИНГ ЮРЪП ЕООП») до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» Україна про стягнення 10290,32 євро - основного боргу, 6235,93 євро - пені, і 1603, 65 євро - на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 18129,90 євро.

Заяву обґрунтовувала тим, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду від 30 листопада 2017 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» (Україна) на користь Alvogen Pharma Trading Europe LTD («АЛВОГЕН ФАРМА ТРЕЙДИНГ ЮРЪП ЕООП») на підставі арбітражного застереження ( додаткової угоди №4 від 09 жовтня 2015 року до Дистриб'юторської угоди №11-2015 від 04 березня 2015 року) 10290,32 євро - основного боргу, 6235,93 євро - пені, і 1603, 65 євро - на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 18129,90 євро.

Рішення суду набрало законної сили, є остаточним та підлягає негайному виконанню.

Боржник був належним чином повідомлений про наявність спору, що підтверджується текстом судового рішення.

Заявник просить визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 листопада 2017 року у справі № 321у/2017.

Видати виконавчий лист на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 листопада 2017 року у справі № 321у/2017.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» заперечень на заяву до суду не подав.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях, у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших - органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Частиною 1 ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що визнання та виконання рішень, визначених у ст. 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону Україну «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 482 ЦПК України надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється судом у порядку, встановленому цією главою, з особливостями, передбаченими цією статтею.

Частиною 1 ст. 475 ЦПК України визначено, що питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України.

Згідно з ч. 3 ст. 475 ЦПК України заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Крім того, визнання та виконання арбітражних рішень регулюється також Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк) (далі -Конвенція), яка набрала чинності для України з 08 січня 1961 року, та членом якої є Республіка Болгарія.

Нью-Йоркська конвенція встановлює, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення як обов'язкові і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання і приведення у виконання цих рішень, на умовах, викладених у нижченаведених статтях Конвенції.

Стаття 4 Конвенції містить вказівку про те, що для визнання і приведення у виконання рішення іноземного арбітражного суду сторона, яка просить про таке визнання і виконання, при подачі відповідного прохання надає: a) належним чином засвідчений оригінал арбітражного рішення або належним чином завірену копію такого; b) оригінал арбітражної угоди або її належним чином засвідчену копію. Якщо арбітражне рішення або угода викладені не офіційною мовою тієї країни, де порушене клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, також надається переклад цих документів на офіційну мову. Переклад засвідчується офіційним чи присяжним перекладачем чи дипломатичною або консульською установою.

В судовому засіданні представник Alvogen Pharma Trading Europe LTD («АЛВОГЕН ФАРМА ТРЕЙДИНГ ЮРЪП ЕООП») Носенко Л.Г. підтримала заяву і просила її задовольнити.

Боржник в судове засідання свого представника не направив, про розгляд справи судом був повідомлявся належним чином, судом визнано неявку такою, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заявника, вивчивши та дослідивши заяву разом з доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, 04 березня 2015 року між Alvogen Pharma Trading Europe LTD («АЛВОГЕН ФАРМА ТРЕЙДИНГ ЮРЪП ЕООП») (Республіка Болгарія) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» (Україна) уклали дистриб'юторську угоду №11-2015.

В рамках виконання дистриб'юторської угоди №11-2015 від 4 березня 2015 року сторони підписали чотири генеральні специфікації (додатки) до вказаної угоди, в яких погоджували асортимент, ціну, кількість та загальну вартість продукції, яка підлягала поставці за даної угодою, а саме : додаток № 1 від 04 березня 2015 року до дистриб'юторської угоди №11-2015 від 4 березня 2015 року; додаток №2 від 03 серпня 2015 року до дистриб'юторської угоди №11-2015 від 4 березня 2015 року; додаток № 3 від 07 вересня 2015 року до дистриб'юторської угоди №11-2015 від 4 березня 2015 року; додаток № 4 від 23 жовтня 2015 року до дистриб'юторської угоди №11-2015 від 4 березня 2015 року.

Alvogen Pharma Trading Europe LTD вказувала, що вона свої зобов'язання за дистриб'юторською угодою №11-2015 від 4 березня 2015 року виконала на умовах DAP Велика Олександрівка (Інкоремс 2010) згідно із додатками №1 від 04 березня 2015 року до дистриб'юторської угоди №11-2015 від 4 березня 2015 року та №2 від 03 серпня 2015 року до дистриб'юторської угоди №11-2015 від 4 березня 2015 року здійснивши поставку продукції, загальна вартість якої склала 71 062,60 євро.

Згідно з умовами п. 6.1 угоди Alvogen Pharma Trading Europe LTD виставив ТОВ «Фарм Ко» рахунок (інвойс) за поставлену продукцію в євро, відповідно до цін, зазначених у додатках ( генеральних специфікаціях) до угоди.

Боржник, за умовами контракту, повинен був сплатити за поставлений товар протягом 90 днів з моменту митного оформлення продукції, тобто до 16 грудня 2015 року ( останній інвойс № від 09 вересня 2015 року) .

Боржник пред'явлені інвойси сплатив з порушенням строків і не в повному обсягу.

З урахуванням часткової оплати інвойсу № від 09 вересня 2015 року, яку відповідач здійснив платежем від 07 березня 2016 року, залишок основного боргу за вказаним інвойсом становить 10290,32 євро.

Підписання акту звірки взаємних розрахунків за угодою № 11-2015 від 04 березня 2015 року за період з 1 січня 2016 року по 26 листопада 2016 року в якому зафіксовано суму заборгованості відповідача у розмірі 10402,36 євро, відповідач визнав факт заборгованості за дистриб'юторською угодою №11-2015 від 04 березня 2015 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ТОВ «ФАРМ КО» (Україна) своїх зобов'язань за укладеною угодою позивач 20 лютого 2017 року надіслав відповідачу претензію про сплату заборгованості за відпущений продукт на суму 14 725,45 євро, із яких - 10290,32 євро заборгованість за поставлену продукцію та 4435,13 євро пені за несвоєчасний розрахунок.

У зв'язку з тим, що відповідач залишив претензію без відповіді, а вимогу щодо погашення заборгованості - без задоволення, позивач Alvogen Pharma Trading Europe LTD (Республіки Болгарія) на підставі 14.2 дистриб'юторської угоди №11-2015, укладеної сторонами 04 березня 2015 року (у редакції додаткової угоди №4 від 09 жовтня 2015 року) Alvogen Pharma Trading Europe LTD (Республіки Болгарія) звернулася до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовом.

В арбітражному застереженні (п. 14.2 Угоди ) зазначено, що усі спори, які виникають із або у зв'язку з даною угодою, повинні остаточно вирішуватися в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України у відповідності до його регламенту, в складі одного арбітра.

У зв'язку з тим що сторони арбітражу не погодили запропоновану позивачем Alvogen Pharma Trading Europe LTD кандидатуру одноособового арбітра по справі ОСОБА_4, Президент Торгово-промислової палати України на підставі п.1 ст. 6 та п.3 ст. 11 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» постановою від 20 жовтня 2017 року призначив одноособовим арбітром у справі АС №231у/2017 ОСОБА_5.

30 листопада 2017 року Міжнародним комерційним арбітражним судом ухвалено рішення по справі АС №231у/2017 у справі за позовом Alvogen Pharma Trading Europe LTD («АЛВОГЕН ФАРМА ТРЕЙДИНГ ЮРЪП ЕООП») (Республіка Болгарія) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» (Україна) про стягнення боргу.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» (Україна) на користь Alvogen Pharma Trading Europe LTD («АЛВОГЕН ФАРМА ТРЕЙДИНГ ЮРЪП ЕООП») на підставі арбітражного застереження ( додаткової угоди №4 від 09 жовтня 2015 року до Дистриб'юторської угоди №11-2015 від 04 березня 2015 року) 10290,32 євро - основного боргу, 6235,93 євро - пені, і 1603, 65 євро - на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 18129,90 євро.

Рішення прийнято у складі: арбітра ОСОБА_5.

Рішення набрало законної сили 30 листопада 2017 року, є остаточним і підлягає негайному виконанню.

Встановлено, що вказане рішення не оскаржено і в добровільному порядку боржником не виконано.

Також з рішення вбачається, що відповідачеві кур'єрською поштою було вручено повідомлення про арбітраж та ухвала МКАС при ТПП України, у якій був закріплений термін для надання відповіді на повідомлення про арбітраж та ухвала, якою був встановлений час та дата головного засідання з розгляду арбітражу.

Тобто, боржник був належним чином проінформований про факт порушення арбітражної справи, зміст вимог позивача та надані разом з ними докази, процесуальну ухвалу МКАС при ТПП України і про дату та час призначеного засідання з розгляду Арбітражної справи та фактично знав про них.

Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, презюмуючи обов'язковість арбітражного рішення, передбачає вичерпний, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.

Згідно статті 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що: a) сторони в арбітражній угоді, за принципами застосовуваного до них закону, в будь-якій мірі були недієздатними або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності вказівки про таке підпорядкування, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або b) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або c) вказане рішення винесено у спорі, не передбаченому або не підпадаючому під дію положень арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить висновки з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що у разі, якщо висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або d) склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або е) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено його виконання компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовувався. У визнанні та приведенні у виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій порушується клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, дійде висновку, що: a) об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або b) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Статтею 478 ЦПК України та ст. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов'язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача.

Боржником не надано будь-яких обґрунтувань та доказів, які б стали підставою для відмови у задоволенні заяви Alvogen Pharma Trading Europe LTD («АЛВОГЕН ФАРМА ТРЕЙДИНГ ЮРЪП ЕООП») (Республіка Болгарія) відповідно до вимог вищезазначених норм.

Таким чином, судом було встановлено, що арбітражна угода не визнана недійсною; боржника було належним чином сповіщено про призначення арбітра та про арбітражний розгляд; рішення не суперечить арбітражній угоді; склад міжнародного комерційного арбітражу та арбітражна процедура відповідали угоді між сторонами; рішення вже стало обов'язковим для сторін, не було скасовано та його виконання не зупинено судом.

Судом також не визнано, що відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

У відповідності до частин 1, 6 ст. 479 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті або валютах, суд, який розглядає це клопотання, вказує в своїй ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу, а за заявою стягувача суд визначає суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Оскільки рішенням міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті та стягувач не звертався з заявою про визначення суми стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, тому суд вказує в ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу.

З огляду на те, що судом не встановлено підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 листопада 2017 у справі АС № 321у/2017 за позовом Alvogen Pharma Trading Europe LTD («АЛВОГЕН ФАРМА ТРЕЙДИНГ ЮРЪП ЕООП») до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» Україна про стягнення боргу про визнання та надання дозволу на виконання даного рішення підлягає задоволенню.

Відповідно, слід видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 листопада 2017 у справі АС № 321у/2017 за позовом Alvogen Pharma Trading Europe LTD («АЛВОГЕН ФАРМА ТРЕЙДИНГ ЮРЪП ЕООП») (Республіка Болгарія) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» (Україна) про стягнення 10290,32 євро - вартості поставленого товару, 6235,93 євро - пені, і 1603, 65 євро - на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 18129,90 євро.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» (Україна) на користь Alvogen Pharma Trading Europe LTD («АЛВОГЕН ФАРМА ТРЕЙДИНГ ЮРЪП ЕООП») (Республіка Болгарія) підлягає стягненню 881,00 грн. судового збору, сплата якого підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією. (а.с. 33).

Керуючись ст. 141, 268, 351, 352, 474, 477, 479 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Alvogen Pharma Trading Europe LTD («АЛВОГЕН ФАРМА ТРЕЙДИНГЮРЪП ЕООП») (Республіка Болгарія) - задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 листопада 2017 року у справі № 321у/2017 за позовом Alvogen Pharma Trading Europe LTD («АЛВОГЕН ФАРМА ТРЕЙДИНГ ЮРЪП ЕООП») (Республіка Болгарія) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» (Україна) про стягнення боргу.

Видати виконавчий лист про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» (Україна) (код юридичної особи 39443405) на користь Аlvogen Pharma Trading Europe LTD («АЛВОГЕН ФАРМА ТРЕЙДИНГ ЮРЪП ЕООП») (Республіка Болгарія) (код юридичної особи 201400639) 10290,32 євро - вартості поставленого товару, 6235,93 євро - пені, і 1603, 65 євро - на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 18129 ( вісімнадцять тисяч сто двадцять дев'ять) євро 90 євроценти

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» (Україна) (код юридичної особи 39443405) на користь Аlvogen Pharma Trading Europe LTD («АЛВОГЕН ФАРМА ТРЕЙДИНГ ЮРЪП ЕООП») (Республіка Болгарія) (код юридичної особи 201400639) 881 (вісімсот вісімдесят одну) грн. 00 коп. судового збору.

Ухвала суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 26 листопада 2018 року.

Суддя М.А.Яворський