Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2018 Справа №607/16014/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Позняка В.М.

за участю секретаря судового засідання Осів І.В.,

у відсутності сторін,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, в інтересах якого діє її представник - адвокат ОСОБА_2, звернулася в суд із позовом до Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 55,5 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її син - ОСОБА_3. Після смерті сина відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема, на 1/2 частину житлового будинку 1950 року побудови загальною площею 55,5 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Померлим за життя 26 лютого 2008 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Настасівської сільської ради Тернопільського району та зареєстрований за № 71, згідно якого, належний йому житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Настасів Тернопільського району і все своє майно на випадок смерті заповів позивачу. Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом подання до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. 17 липня 2018 року державним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті сина ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з підстав відсутності правовстановлюючого документу на належну спадкодавцю частку будинку та відсутності державної реєстрації права власності за померлим. Враховуючи, що оформити спадщину іншим шляхом неможливо, оскільки спадкодавець не отримав при житті правовстановлюючий документ на належну частину нерухомого майна, позивач просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно.

Ухвалою суду від 17 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання на 24 вересня 2018 року.

В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися. Від представника позивача - адвоката ОСОБА_2 надійшла заява у якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, а також просить проводити розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача - Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, сільський голова звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що заперечень проти позову немає та позов визнає, просив розглядати справу без участі представника.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання надійшла заява, у якій просить слухати справу у відсутності їхнього представника.

Судом встановлено наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим 15 вересня 2017 року Виконавчим комітетом Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Після його смерті відкрилася спадщина.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт від 26 лютого 2008 року, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Зозуляк М.І., зареєстрований у реєстрі за № 71, згідно якого заповів ОСОБА_1 належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області і все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що йому буде належати на день смерті і на що він згідно з Законом буде мати право.

05 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_3 до Тернопільської районної державної нотаріальної контори.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50136250 від 05 грудня 2017 року, після смерті ОСОБА_3 було заведено спадкову справу № 557/2017.

01 лютого 2018 року ОСОБА_5, який має право на обов'язкову частку у спадковому майні, як непрацездатний батько, подав до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від одержання обов'язкової частки у спадщині.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори за № 1950/02-10 від 17 липня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті сина ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на житловий будинок.

Як вбачається із довідки Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за № 1994 від 07 грудня 2017 року, будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 Станом на 01 липня 1990 року двір колгоспний. Членом двору була - ОСОБА_1. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних будівель і споруд становить 0,12 га., не приватизована.

Із рішення Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 55 від 23 лютого 2017 року слідує, що змінено нумерацію особового рахунку погосподарських дворів, зокрема, жителів АДРЕСА_1, та порядковий номер житлового будинку ОСОБА_3 (колишня 458) - 502.

Як вбачається із виготовленого ФОП ОСОБА_6 технічного паспорта від 12 грудня 2017 року, будівництво житлового будинку 1950 року побудови загальною площею 55.5 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 закінчено та введений в експлуатацію.

Згідно експлікації приміщень до плану житлового будинку 502 літ. «А» по АДРЕСА_1, загальна площа приміщень становить 55,5 кв.м., житлова - 32,7 кв.м.

Відповідно до довідки Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 1992 від 07 грудня 2017 року, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року постійно проживав і на день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1. Разом з ним постійно проживала і була зареєстрована мати - ОСОБА_1, 1949 року народження.

Згідно інформаційної довідки за вих. № 5, виданої ФОП ОСОБА_6 від 15 січня 2018 року вбачається, що станом на 15 січня 2018 року житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3; 1/2 - ОСОБА_1. В будівлі самочинних добудов не виявлено. Державна реєстарція права власності на житловий будинок не проведена.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Отже, враховуючи те, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 станом на 01.07.1990 року рахувалось ОСОБА_3 та належало до двору колгоспного, членом якого була його мати - ОСОБА_1, то в силу ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, кожному з них належали по 1/2 частині будинковолодіння.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За нормами ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Враховуючи те, що ОСОБА_3 склав заповіт в користь ОСОБА_1 щодо належного йому житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області, а також те, що батько померлого -ОСОБА_5, який непрацездатний та має право на спадкування половини частки, незалежно від змісту заповіту, подав протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини заяву до нотаріальної контори про відмову від обов'язкової частки у спадщині, а інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися, тому позивач успадкувала цілу належну померлому частку житлового будинку, тобто 1/2.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючого документа на житловий будинок позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому його право підлягає судовому захисту, беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2частину житлового будинку, загальною площею 55,5 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті її сина ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 200, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549, 553 ЦК України 1963 року, ст. 16, 392, 1216-1219, 1223, 1258, 1265, 1268, 1270 ЦК України 2003 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області, код ЄДРПОУ - 04393568), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора (вул. Котляревського, 27, м. Тернопіль, код ЄДРПОУ - 05466080) про визнання права власності на спадкове нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2частину житлового будинку, загальною площею 55,5 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддяВ. М. Позняк