Справа № 369/3032/18 Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/2768/18 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 58 25.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого Сліпченка О.І., суддів Іванової І.В., Гуля В.В.

за участю секретаря: Тимошевської С.І.

учасники справи:

Боржник - ОСОБА_2

Особа, яка подає апеляційну скаргу - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

Стягувач по справі - Акціонерний банк «Синтез»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2018 року по справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: заступник директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименко Р.В., Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Синтез» про визнання протиправною бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби та зобов'язання вчинити дії,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з вказаною скаргою яку обґрунтовував тим, що у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-2990/09р. від 18.11. 2009 р. про стягнення солідарно зокрема із ОСОБА_2 на користь «Акціонерного банку «Синтез» (надалі АБ «Синтез» та /або банк) заборгованості у розмірі 33 853 003,47 грн., 1700 грн. державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Просив зобов'язати заступника директора Департаменту, Начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименко Р.В. зняти арешти з усього рухомого та нерухомого майна, коштів, яке належить ОСОБА_2, накладених у виконавчому провадженні ВП №25739605 із примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-2990/09р. від 18. 11.2009 р. про стягнення солідарно зокрема із ОСОБА_2 на користь АБ «Синтез» заборгованості у розмірі 33 853 003,47 грн., 1700 грн. державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2018 року скаргузадоволено частково.

Зобов'язано заступника директора Департаменту, Начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименко Р.В. розглянути питання, щодо зняття арештів з усього рухомого та нерухомого майна, коштів, яке належить ОСОБА_2, накладених у виконавчому провадженні ВП №25739605 із примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-2990/09 р. від 18.11.2009 р. про стягнення солідарно зокрема із ОСОБА_2 на користь АБ «Синтез» заборгованості у розмірі 33 853 003,47 грн., 1700 грн. державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У решті скарги відмолено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду Департамент державної виконавчої службизвернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятим з порушенням застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що підстав для зняття арешту на майно боржника немає, адже згідно ЗУ «Про виконавче провадження» арешт, накладений на майно у випадку не стягнення виконавчого збору не знімається.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 погоджується з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на те, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Зазначає, що строк на пред'явлення виконавчого документу, а саме постанови про стягнення виконавчого збору, вже пропущено і процедура поновлення строку для даного документу відсутня. Крім того, постанова разом з матеріалами завершеного виконавчого провадження знищена.

Представник виконавчого органу Тарасенко В.О. та представник боржника ОСОБА_5 підтримали свої позиції під час судового засідання.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволеннюз наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21 квітня 1999 року визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Окрім того, пунктом 15 Наказу Міністерства Юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" визначено, що при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження.

У разі якщо завершене виконавче провадження знищено у зв'язку із закінченням строку його зберігання, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Судом першої інстанції встановлено, що у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження ВП № 25739605 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-2990/09р. від 18 листопада 2009 р. про стягнення солідарно зокрема із ОСОБА_2 на користь АБ «Синтез» заборгованості у розмірі 33 853 003,47 грн., 1700 грн. державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

08 серпня 2011 р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 25739605, відповідно до якої стягнуто з боржника ОСОБА_2, адреса АДРЕСА_1 виконавчий збір у розмірі 3 385 473,35 грн.

13 червня 2013 р. старшим державним виконавцем Кедою М.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві АБ «Синтез», виконавчий лист Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-2990 на підставі п.1. ч.1. ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» ( в ред. що діяла на той час № 606-14) було повернуто стягувачеві.

Постанова про стягнення виконавчого збору від 08 серпня 2011 р. ОСОБА_2 не пред'являлась як виконавчий документ до виконання.

При зверненні ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з проханням зняти арешти на майно, було отримано відповідь, де відмовлено у знятті арештів з майна заявника, та встановлено, що матеріали ВП № 25739605 були знищені, відповідно до Акту від 27.02.2017 р.

Крім того, відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту.

Згідно Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання.

Згідно Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та не спростовується учасниками справи, постанова про стягнення виконавчого збору ОСОБА_2 не пред'являлась.

Строк на пред'явлення даного документу державним виконавцем пропущено.

Як було встановлено місцевим судом, матеріали виконавчого провадження знищені, так як провадження є завершеним.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що твердження представника Департаменту державної виконавчої служби в апеляційній скарзі про те, що підстав для зняття арешту з майна боржника немає колегія суддів визнати не може.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про причини відмови у знятті арештів з майна ОСОБА_2

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374 - 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: