Справа № 630/507/18
Провадження № 2/630/344/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року м. Люботин

Суддя Люботинського міського суду Харківської області Дем`яненко І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 630/507/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 третьої особи відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач зазначає, що відповідачі - її колишня невістка з донькою, вже більше року не проживають в її будинку, належних їм речей в будинку немає, утримуючи реєстрацію порушують її права.

В зв'язку з викладеним позивач просить визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Відповідно до ухвали суду про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Виконавчий комітет Люботинської міської ради Харківської області до суду подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області,

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з'ясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлені такі факти, що підтверджуються наявними у справі доказами, та не оспорюються сторонами по справі, та відповідні їм правовідносини.

Позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 26 лютого 2013 року (а.с. 24).

Відповідач ОСОБА_1 колишня дружина сина позивача, ОСОБА_3 донька ОСОБА_2

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані на теперішній час в будинку позивача, що підтверджується довідками адресно - довідкового відділу АДБ ГУДМС Харківської області (а.с. 29,30 )

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі зареєстровані за вказаною адресою з 2013 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в житловому будинку, належному позивачу - з 26 серпня 2017 року, належних їм особистих або будь-яких інших речей в будинку не має. Після розірвання шлюбу в 2017 році відповідачі залишили будинок позивача.

Факт не проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в будинку понад один рік підтверджено актами обстеження, складеними квартальним комітетом № 34 від 27 серпня 2018 року, підписаним головою та членами квартального комітету (а.с.11-13).

Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння. користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено в ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Оскільки відповідачі не проживають в житловому будинку понад один рік безперервно без поважних причин, то суд знаходить позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані на законі і доказах, наданих суду.

Статтею 41 Конституції України, ст.ст.316 - 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватися свої майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном,на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст.379 ЦК України об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, квартира.

Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.1ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України - члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали в будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_1 як члени сім'ї власника, але добровільно залишили місце реєстрації, а власник житлового будинку - ОСОБА_1 на збереження реєстрації відповідачів в житловому будинку не погоджуються, тому через не проживання понад один рік відповідачів в спірному будинку без поважних причин, вони є такими особами, які втратили право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Відповідно до вимог ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішити на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 12,13,76,81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 274 279 ЦПК України, ст.ст.16, 316-321, 383, 391, 379 ЦК України (в редакції 2003 року), ст. 405 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 через відсутність без поважних причини понад один рік.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 24 вересня 2018 року.

Суддя (підпис) І. В. Дем'яненко