Постанова

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 1708/3246/12

провадження № 61-19175св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

заявник - старший державний виконавець Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Журавський НазарМиколайович,

боржник - ОСОБА_5,

стягувач - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2016 року у складі судді Кушніра О. Г. та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 09 березня 2017 року в складі колегії суддів: Бондаренко Н. В., Григоренка М. П., Шимківа С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2016 року старший державний виконавець Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби (далі - ДВС) Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Журавський Н. М. звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 44493189 за виконавчим листом від 18 серпня 2014 року № 1708/3246/12 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошових коштів на загальну суму 118 390,00 грн в рахунок відшкодування частки вартості робіт з покращення будинку АДРЕСА_1 судових витрат на суму 107,30 грн та витрат на оплату послуг експерта - 2 900,00 грн, а всього на загальну суму 121 397,30 грн.

Ураховуючи те, що ОСОБА_5 не вчиняє дій, необхідних для реєстрації належної йому земельної ділянки, просить вирішити питання про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,08 га на АДРЕСА_1 та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,09 га на вул. Глинська, що передані у власність ОСОБА_5 згідно з рішенням Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області від 18 грудня 1997 року № 97 через процедуру реалізації арештованого майна, визначену Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2016 року подання задоволено частково.

Звернено стягнення на нерухоме майно ОСОБА_5, а саме: земельну ділянку площею 0,09 га на вул. Глинська у с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області, передану йому у приватну власність рішенням Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області від 18 грудня 1997 року № 97, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, шляхом реалізації у визначеному Законом України «Про виконавче провадження» порядку з метою виконання рішення суду за виконавчим провадженням № 44493189 за виконавчим листом від 18 серпня 2014 року № 1708/3246/12.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що, насамперед, слід звернути стягнення на земельну ділянку, яка знаходиться окремо від будинку, чи на інші приміщення, належні боржнику.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 09 березня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішенням Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області від 18 грудня 1997 року № 97 земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства 0,09 га на вул. Глинська, передано у приватну власність ОСОБА_5, яким право власності на неї не зареєстровано у встановленому законом порядку, а тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подання державного виконавця в частині звернення стягнення на вказану земельну ділянку. Доказів про те, що спірна земельна ділянка вилучалась у ОСОБА_5 немає.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6 просить, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати судові рішення та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішенням Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області від 24 грудня 2007 року № 279 припинено право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, на яку звернено стягнення; ОСОБА_6 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до положень статті 377 ЦПК України 2004 року питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Суд установив, що на виконанні у Здолбунівському районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошових коштів на загальну суму 118 390,00 грн в рахунок відшкодування частки вартості робіт з покращення будинку № 11 на вул. Молодіжній в с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області, судових витрат на суму 107,30 грн та витрат на оплату послуг експерта - 2 900,00 грн, а всього на загальну суму 121 397,30 грн.

Постановою державного виконавця від 22 серпня 2014 року на будинковолодіння на АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_5 згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18 грудня 2007 року, було накладено арешт та оголошено останньому заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, що йому належить.

18 серпня 2015 року державний виконавець надіслав заявку для реалізації описаного та арештованого майна з метою його подальшої реалізації через систему електронних торгів, однак у зв'язку з відсутністю відомостей щодо правового режиму земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, зазначені документи повернені.

Рішенням Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області від 18 грудня 1997 року № 97 ОСОБА_5 передано у приватну власність для обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,08 га на АДРЕСА_1 та для ведення особистого підсобного господарства 0,09 га на вул. Глинська.

Згідно з інформаційною довідкою управління Держгеокадастру у Здолбунівському районі Рівненської області, станом на 29 грудня 2012 року за ОСОБА_5 земельні ділянки на праві власності, користування чи розпорядження не зареєстровані, правовстановлювальних документів на земельну ділянку на АДРЕСА_1 немає.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому, насамперед, звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Задовольняючи частково подання, суди попередніх інстанцій виходили з того, що рішенням Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області від 18 грудня 1997 року № 97 земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства 0,09 га на вул. Глинська передано у приватну власність ОСОБА_5, який право власності на неї не зареєстрував у встановленому законом порядку, а доказів того, що спірна земельна ділянка вилучалась у ОСОБА_5 немає.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій не з'ясували юридичного факту належності земельної ділянки площею 0,09 га на вул. Глинська в с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області та не з'ясували хто саме є власником зазначеної земельної ділянки на час розгляду подання, не взяли до уваги, що як виникнення, так і припинення права власності ОСОБА_5 не зареєстроване; відсутній акт про право приватної власності на земельну ділянку та державна реєстрація.

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_6 надала прострочене (з огляду на частину третю Прикінцевих положень Закону України від 16 вересня 2008 року № 509-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву») рішення Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області від 24 грудня 2007 року № 282 про дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак будь-яких правовстановлюючих документів на земельну ділянку не надала.

За таких обставин касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвали судів попередніх інстанцій - скасуванню з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції (частина третя статті 406 ЦПК України).

Керуючись статтями 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 09 березня 2017 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: С. Ю. Мартєв В. В. Пророк І. М. Фаловська С. П. Штелик