справа № 639/1528/18
провадження № 2/639/1099/18
Жовтневий районний суд м.Харкова
у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.
за участю секретаря-Тущенко Т.В.
Учасники справи:
позивач- Гречко С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-
ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона проживає в сусідній квартирі 29, перебуває на квартирному обліку та може претендувати на вільну квартиру 25, в якій наймачі не проживають понад 25 років, не беруть участі в утриманні житла, ним не інтересуються та за призначенням не використовують, мають заборгованість по комунальним платежам.
В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістили, відзиву на позов не подали. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.
Ухвалами суду від 05.04.2018 р., 10.04.2018 р. заява ОСОБА_1 про забезпечення позову , витруювання доказів повернута заявнику.

Позивачем після закриття підготовчого судового засідання заявлялись клопотання про допит свідків, залучення до участі у справі служби у справах дітей Новобаварського району м.Харкова, КП «Жилкомсервіс» для складання акту обстеження спірної квартири, які залишені без задоволення згідно зі ст.ст. 59, 83 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази , приходить до наступного.

Спірною є однокімнатна квартира АДРЕСА_2 житловою пл.11,39 кв.м., загальною пл.. 14,81 кв.м., в якій зареєстровані ОСОБА_7 з доньками ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, онукою ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1. За інформацією КП «Жилкомсервіс» квартира 25 має статус службової, не приватизована, ордер видано за рішенням РВК № 2327 від 05.04.1984 р., заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій на 01.04.2018 р. складає 2139,97 грн. за період більше, ніж сім років. Згідно довідки КП «Харківводоканал» станом на 01.03.2018 р. заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення становить 27 160,11 грн.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов за загальною чергою з сімєю, яка складається з двох осіб ( вона, син) з 03.03.1998 р.

Департаментом житлового господарства виконавчого комітету Харківської міської ради , Управлінням обліку та розподілу житлової площі, куди ОСОБА_1 зверталась щодо надання їй квартири № 25, листами від 06.04.2018 р., 05.06.2018 р. вона проінформована, що за приписами ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Частиною першою статті 118 ЖК УРСР встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.

Відповідно до статей 121-123 ЖК УРСР службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. На підставі такого рішення виконавчий комітет ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73-76, 79-83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103-106 цього Кодексу.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло.Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У частині четвертій статті 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а у разі спору - судом.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

З урахуванням того, що службове житло призначається для заселення особами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи , а відповідачі були вселені до нього у законному порядку на підставі службового ордеру , суд вважає, що до спірних правовідносин, а саме визнання втратившими право користування житловим приміщенням одночасно наймача та членів його сімї не підлягають застосуванню положення статей 71, 72 ЖК УРСР.

Суд також зазначає, що несплата комунальних послуг, послуг з утримання будинку та прибудинкової території, як підстави для визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, Житловим кодексом УРСР та Цивільним кодексом України не передбачені.

За розясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» в силу ст.61 ЖК житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Вони вправі, зокрема, пред'являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найму жилого приміщення і виселення.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до змісту статей 11,15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільний прав-це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту щодо визнання осіб , зареєстрованих в іншій квартирі такими, що втратили право користування жилим приміщенням, не є належним.

Зважаючи на предмет спору, суть заявлених позовних вимог та встановлені обставини у справі, суд не знаходить підстав для вирішення питання про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 259, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням в к25 по вул.. Доватора, 9 в м.Харкові- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: ОСОБА_6 ( ІПН НОМЕР_1, прож.м.Харків, АДРЕСА_3). ОСОБА_12, 1969 р. н., прож.м.Харків, АДРЕСА_4; ОСОБА_3, 1990 р. н., АДРЕСА_5 ; ОСОБА_4,1992 р. н., прож. ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_5, 1994 р. н., АДРЕСА_4.

Повне судове рішення виготовлено 24.09.2018.

СУДДЯ -