Справа № 216/5161/18
провадження 2/216/2828/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

14 вересня 2018 року місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1., розглянувши матеріали позовної заяви керівника Криворізької місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів по державним соціальним допомогам, -

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2018 року керівник Криворізької місцевої прокуратури №3 звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів по державним соціальним допомогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1, 2 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Так, позовна заява подана не Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, а керівником Криворізької місцевої прокуратури №3 в інтересах цього субєкта.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 4 статті 56 ЦПК України визначено, що в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу, якою визначено підстави залишення позовної заяви без руху.

Разом з цим, частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Таким чином, згідно з частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Суд враховує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

Пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Аналіз частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб'єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб'єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Проте, у позовній заяві не зазначено та не обґрунтовано, в чому полягає нездійснення або неналежним чином здійснення представництва в суді законних інтересів держави органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від імені і в інтересах якого предявлено позов, зокрема, в позовній заяві не зазначено, що Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради не вживає заходів до стягнення сум субсидії, яку незаконно, на думку прокурора, отримав відповідач, а навпаки наведені докази того що саме Управління повідомило відповідача про наявність в нього обовязку повернути незаконно отримані суми субсидії в добровільному порядку, що мало наслідком часткове повернення відповідачем таких сум до предявлення цього позову. При цьому жодних доказів, які вказують на невжиття Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради заходів щодо стягнення таких сум в судовому порядку, прокурор в позовній заяві не наводить.

Оскільки зазначені керівником Криворізької місцевої прокуратури №3 підстави для звернення до суду з даною позовною заявою не відповідають підставам, визначеним в частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру», що, в свою чергу, суперечить вимогам процесуального закону, тому суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху для усунення зазначених недоліків.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 56, 185, 260 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву керівника Криворізької місцевої прокуратури №3, подану в інтересах держави в особі Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів по державним соціальним допомогам, залишити без руху з наданням прокурору часу для усунення недоліків, а саме: не більше десяти днів з дня вручення ухвали суду.

Розяснити керівнику Криворізької місцевої прокуратури №3, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Р.О.Кузнецов