Справа № 708/888/18
Номер провадження № 2/708/354/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 р.

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді - Івахненко О.Г.,

при секретарі Тендітній Л.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чигирині Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Трушівської сільської ради Чигиринського району, третя особа ОСОБА_4, про встановлення факту родинних відносин при прийнятті спадщини та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну ділянку, зазначивши, що її баба ОСОБА_5 була власником земельної ділянки, площею 2,59 га в межах Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 014405, виготовленого на її імя. 15 лютого 1997 року ОСОБА_6 померла. Після її смерті спадщину фактично прийняв її син та батько позивача - ОСОБА_7, оскільки він на час смерті останньої постійно проживав з нею разом, був зареєстрованим з нею за однією адресою та після її смерті користувався майном і речами померлої, а такі його дії свідчать про прийняття ним спадщини в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.). Однак ОСОБА_7 не оформив спадщину в установленому порядку та не зареєстрував належним чином своє право власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_6, оскільки помер 02.06.1997 року. Позивач, як рідна дочка померлого ОСОБА_7, являється спадкоємцем його майна, оскільки прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори. Про існування спадкового майна після смерті баби ОСОБА_6 у вигляді земельної ділянки їй стало відомо лише в травні 2018 року під час звернення до Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області.

Позивач звернулась до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив їй в оформленні спадкового майна і рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в звязку із відсутністю документального підтвердження родинних відносин між нею та спадкодавцем та неприйняття нею спадщини після смерті ОСОБА_6 в установленому законом порядку.

А тому вона просить встановити факт родинних відносин між нею та померлою бабою ОСОБА_5 по лінії батька ОСОБА_7 та визнати за нею право власності на вище вказану земельну ділянку після її смерті.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку, пояснивши, що позивач є онуою померлої ОСОБА_6 по лінії батька і єдиною спадкоємицею її майна згідно закону та прийняла спадщину після смерті батька, який, в свою чергу, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті матері, але не встиг оформити її належним чином в звязку зі смертю. Про існування належної бабі земельної ділянки позивач дізналася від працівників сільської ради тільки в травні 2018 року.

Під час звернення до нотаріальної контори з метою оформити спадщину їй було в цьому відмовлено з тих підстав, що відсутнє документальне підтвердження родинних відносин між нею та спадкодавцем та неприйняття спадщини в установленому законом порядку.

Тому вони просять суд встановити факт родинних відносин та визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи проти позовних вимог щодо встановлення факту родинних відносин заперечень не мав, однак заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що ОСОБА_4 також є онукою померлої ОСОБА_6 по лінії батька ОСОБА_8 та приходиться позивачу двоюрідною сестрою. Батько ОСОБА_4 - ОСОБА_8 10.03.1967 року, тобто набагато раніше своєї матері ОСОБА_6, яку доглядали до смерті вона та її мати - ОСОБА_9, а її дядько ОСОБА_7 участі у догляді за нею не приймав, оскільки зловживав спиртними напоями та вів аморальний спосіб життя. Він вважає, що ОСОБА_7 не прийняв належним чином спадщину після смерті своєї матері, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що знає позивача давно та дружила з нею зі школи. Батько позивача був її хрещеним батьком і вона підтверджує, що він доглядав до смерті свою матір ОСОБА_6, яка дуже хворіла, про що він говорив їй особисто, а також він продовжував проживати у будинку матері і після її смерті та користувався її майном.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що його батьки проживали по-сусідству з ОСОБА_6

Йому відомо, що батько позивача - ОСОБА_7 після розлучення проживав разом зі своєю матірю в її будинку, доглядав її, а після смерті останньої продовжував проживати в цьому домоволодінні до дня своєї смерті.

Суд, вислухавши сторін, свідків, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 15.02.1997 року відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СР № 231351 померла ОСОБА_5.

Після її смерті на території Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області відкрилася спадщина.

Так, ОСОБА_6 на праві власності належить земельна ділянка, загальною площею 2,59 га, яка складається з земельної ділянки площею 2,3201 га (кадастровий номер :01:001:0997) та земельної ділянки площею 0,2704 га (кадастровий номер :01:004:0997) в межах Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 014405, що підтверджується довідками Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області № 532 від 02.05.2018 року, № 563 від 24.05.2018 року та № 706 від 24.07.2018 року(а.с.13,16,21).

Вказане підтверджується і копією вищезазначеного Державного акту в матеріалах справи (а.с.12).

Судячи з довідки Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області № 562 від 24.05.2018 року згідно запису в погосподарській книзі № 09, особовий рахунок № 836, за нею також обліковувався житловий будинок за адресою: с. Трушівці, вул. Б. Хмельницького, 611а, Чигиринського району Черкаської області, який на даний час не зберігся.

З огляду на те, що спадщина після смерті ОСОБА_6 відкрилася до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Так, спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняв її син ОСОБА_7, оскільки на час смерті ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав разом з нею за однією адресою, користувався її майном, при цьому інші члени сімї, малолітні, неповнолітні, утриманці на день смерті ОСОБА_6 не були зареєстровані, що вбачається з довідки Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області № 531 від 02.05.2018 року (а.с.14) та підтверджується показами свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11

Такі дії ОСОБА_7 свідчать про прийняття ним спадщини після смерті матері відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

З урахуванням цього, суд приходить до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, але не встиг оформити її належним чином в звязку зі смертю 02.06.1997 року.

Разом з тим, суд не бере до уваги наданий представником третьої особи ОСОБА_3 Акт від 31.08.2018 року, складений мешканцями с. Трушівці Чигиринського району Черкаської області, про те, що ОСОБА_6 з 1976 року і до дня своєї смерті 15.02.1997 року проживала в будинку своєї невістки ОСОБА_9 разом з онукою ОСОБА_4, які її доглядали та поховали власним коштом, оскільки він спростовується як показаннями свідків так і довідкою Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області № 531 від 02.05.2018 року про те, що ОСОБА_6 проживала та зареєстрована до дня смерті у власному домоволодінні і разом з нею був зареєстрований та проживав лише син ОСОБА_7, де свідок ОСОБА_11, підтвердив, що після смерті сина ОСОБА_6 - ОСОБА_8 його дружина разом з дочкою виїхали до м. Черкаси, де і проживали увесь час.

Більше того, у вище зазначеному акті хоч і вказано, що ОСОБА_9 та ОСОБА_4 проживали з ОСОБА_6 та доглядали її до смерті, але не зазначено адресу місця такого проживання, тобто, де ж саме це відбувалося, а представник третьої особи ОСОБА_3 не зміг пояснити суду дані розбіжності.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень останнім суду надано не було, а відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, як передбачено ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, однак таких підстав в ході судового розгляду встановлено не було.

Що стосується встановлення факту родинних відносин, то судом встановлено, що позивач є дочкою ОСОБА_7, про що свідчать свідоцтво про її народження № 0579759 та свідоцтво про укладення шлюбу № 467031 (а.с. 9,71).

Відповідно до довідки Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області № 704 від 24.07.2018 року згідно запису в погосподарській книзі № 09, особовий рахунок № 836, в домогосподарстві ОСОБА_6 20 вересня 1938 року народився ОСОБА_7, що підтверджується також копією з погоподарської книги Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (а.с. 19,22).

Разом з тим судом встановлено, що свідоцтво про народження ОСОБА_7 не збереглося, що підтверджується повідомленням Державного архіву Черкаської області Черкаської обласної державної адміністрації від 11.09.2018 року № Д-38/05-08, згідно до якого запис акту про народження ОСОБА_7 по с. Трушівці Чигиринського району Черкаської області за 1938 рік не виявлений, а Книги реєстрації актів про народження за 1938 рік по зазначеному населеному пункту на зберігання до державного архіву не надходили.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до обгрунтованого висновку, що померла ОСОБА_6 була матірю батька позивача - ОСОБА_7 та, відповідно, бабою ОСОБА_1, що встановлено в судовому засіданні як з з матеріалів справи, так і з пояснень сторін та свідків, а тому можливо встановити даний факт .

Судом також встановлено, що батько позивача ОСОБА_7 помер 2 червня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть № 058814 (а.с.10).

Спадкоємцем майна ОСОБА_7 є позивач, як його дочка, яка зверталася в Чигиринську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, що випливає з даних Черкаського обласного державного нотаріального архіву ГТУЮ у Черкаській області від 03.09.2018 року № 1216/01-24.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після померлого батька в установлений законом спосіб та строк за нормами ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.).

А, згідно даних завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 № 711/01-16 від 23.08.2018 року, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини після померлої 15 лютого 1997 року ОСОБА_5 не зверталися, спадкові справи не відкривалися (а.с.62).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року).

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлого ОСОБА_7 не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт родинних відносин між померлою 15.02.1997 року ОСОБА_6 та позивачем та визнати за останньою право власності на земельну ділянку саме в порядку спадкування за законом як спадкоємця першої черги спадкування після смерті ОСОБА_7, а не за правом представлення, як зазначала позивач в прохальній частині позову.

Керуючись статтями 524, 525, 549 ЦК УРСР 1963 року, статтями 8, 10, 60, 212, 213, 215, 256, 257, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Трушівської сільської ради Чигиринського району, третя особа ОСОБА_4, про встановлення факту родинних відносин при прийнятті спадщини та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин, за яким ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 15.02.1997 року, являлась матірю ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 02.06.1997 року та рідною бабою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 02.06.1997 року, на земельну ділянку загальною площею 2,59 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована адміністративних межах Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що належала ОСОБА_6, яка померла 15.02.1997 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 014405 за кадастровими номерами :01:001:0997 та :01:004:0997.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Г. Івахненко