справа № 521/9994/18
провадження № 2/521/3441/18
13 вересня 2018 року
Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:
Головуючого судді Михайлюка О.А.,
при секретарі Лефтеровій О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, -
ОСОБА_2 звернуласьв суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, посилаючись на те, що 09 грудня 2017 року відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті вулиць Балківська та Червонослободська в місті ОСОБА_1, не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить на праві власності позивачу, внаслідок чого транспортним засобам завдані механічні пошкодження, а позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях, порушенні звичайного устрою його життя, повязаного з неможливістю певний час користуватися автомобілем, необхідністю його відновлення.
Постановою Суворовського районного суду міста ОСОБА_1 від 31.01.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодувати позивачу матеріальну та моральну шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою, вона вимушена звернутись з позовом до суду.
Представник позивача надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просить суд їх задовольнити в повному обсязі, справу розглянути в його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання на повторний виклик до суду не зявився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що 09 грудня 2017 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті вулиць Балківська та Червонослободська в місті ОСОБА_1, не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_2, внаслідок чого транспортним засобам завдані механічні пошкодження.
Постановою Суворовського районного суду міста ОСОБА_1 від 31.01.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Згідно звіту № 12-027 від 22.12.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, складає 117 822,19 гривень, вартість послуг спеціаліста щодо складання звіту складає 1000,00 гривень.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 3 цієї статті, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Також, згідно ч. 2 та 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
За таких обставин суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 118882,19 гривень в рахунок відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок ДТП.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно п. 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Враховуючи характер та обсяг страждань, тривалість вимушених змін в житті позивачів та виходячи з засад розумності виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 141, 265, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 118882 гривень 19 копійок в рахунок відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок ДТП.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1893 гривень 03 копійки в рахунок сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: /підпис/ ОСОБА_1