РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2018 року м.Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Коваленко П.Л., за участю секретаря судового засідання Баздирь О.Л., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Токмацької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

встановив:

ОСОБА_1звернулася до Токмацької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування позову зазначено, що позивач 02.02.1994 отримала у власність ? частку квартири АДРЕСА_6. 25.09.2002 позивач набула право власності ще на ? частку квартири АДРЕСА_1, в зв'язку з чим являється власником ? частки зазначеної квартири. Іншими співвласниками квартири є ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, та донька позивача ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_2 відсутні спадкоємці, майно в порядку ст.555 ЦК Української РСР до держави не перейшло. Позивач безперервно, відкрито володіє часткою квартири понад 10 років. Позивач отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього, в зв'язку з чим звернулася з позовом до суду.

Позивач та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, проте представник подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Розгляд справи просила провести без її участі.

Представник Токмацької міської ради будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, проте надіслав листа про розгляд справи без участі представника відповідача, спір вирішити на розсуд суду.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши представлені докази приходить до висновку, що позовні вимоги доведені повністю та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.02.1994, квартира № АДРЕСА_3, належала на праві приватної, спільної власності позивачу ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 22.03.1980.

25.09.2002 позивач набула право власності ще на ? частку квартири АДРЕСА_3, на підставі договору дарування, що підтверджується договором дарування ВАА №587892 від 25.09.2002.

На даний час позивач являється власником ? зазначеної квартири.

Іншими співвласниками квартири є ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, та донька позивача ОСОБА_3.

Спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 не відкривалася, що підтверджується листом Токмацької державної нотаріальної контори від 26.07.2018 №997/01-16.

Родинні відносини позивача з ОСОБА_3 підтверджуються копіями свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 01.10.1980 та свідоцтва про одруження НОМЕР_3 від 19.09.1998.

Судом з'ясовано, що з 30.04.1980 та по теперішній час позивач зареєстрована у АДРЕСА_3, безперервно проживає в ній, що підтверджується копіями паспорту позивача та довідки від 30.10.2017, виданої ПП «Токмак-Центр».

Встановлено, що позивач з ІНФОРМАЦІЯ_3 добросовісно заволоділа нерухомим майном -1/4 частиною квартири АДРЕСА_1, і на теперішній час продовжує відкрито, безперервно володіти цією частиною квартири.

Встановлено, що за період проживання позивача за вищевказаною адресою, вона сплачує комунальні послуги, що підтверджується копіями квитанцій.

Всі ці факти підтверджені дослідженими доказами, ставити під сумнів які, у суду немає підстав.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

На підставі викладеного чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до узагальнень Верховного Суду України та аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності, при розгляді цивільних справ для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст.344 ЦК України, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вживати необхідних заходів для утримання майна в належному стані тощо). По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Така сама позиція закріплена і у п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до п.13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 за № 5 можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК України , а також ч. 4 ст.344 ЦК України згідно з яким захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що в них є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності

В судовому засіданні встановлені, всі три умови, при яких можливо застосування ст.344 ЦК України, а саме добросовісність заволодіння майном, відкритість володіння та безперервність цього володіння позивачем ОСОБА_1

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, виходячи з встановлених судом обставин і визначених до них правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позивач добросовісно володіє спірним майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти ним, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на 1/4 частку квартири АДРЕСА_4, яка належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.02.1994.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.16, 344 ЦК України, ст.ст.13, 95, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: 71701, АДРЕСА_5, рнокпп НОМЕР_1) до Токмацької міської ради (місце знаходження: 71701, Запорізька область, місто Токмак, вулиця Центральна, 45, ) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності за набувальною давністю на 1/4 частку квартири АДРЕСА_4, яка належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.02.1994.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги з урахуванням п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: