РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Кирийчук Н.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Мозоль Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Рівненської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Рівненської міської ради від 20 серпня 2015 року №5570 та зобов'язання вчинити дії, суд -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просить визнати протиправним, та скасувати рішення Рівненської міської ради від 20 серпня 2015 року № 5570 «Про відмову в припиненні права оренди земельної ділянки, розірванні договору оренди землі та передачі у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1», зобов'язати Рівненську міську раду вчинити дії по перегляду питання щодо безоплатної передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 730 кв.м. кадастровий номер НОМЕР_2 у встановлений ч.2 ст. 118 ЗК України місячний строк.

Представник відповідача Мозоль Н.Р. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову і пояснила суду, що рішення Рівненської міської ради в 2015 році прийнято без порушень норм законодавства. Рішенням № 5570 від 20 серпня 2015 року було відмовлено не позивачу, а його батьку ОСОБА_4 Вказала, що Рівненська міська рада не чинила перешкод позивачу в реалізації права на безоплатне отримання земельної ділянки у власність. Відмовляло позивачу Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради. В 2017 році заява позивача не розглядалась на сесії Рівненської міської ради, так як ОСОБА_3 зняв свою заяву з розгляду.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Мозоль Н.Р., дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як встановлено в судовому засіданні, позивачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить будинок з надвірними будівлями на АДРЕСА_1 у м. Рівне, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Комунальним підприємством Рівненське міське бюро технічної інвентаризації 28 травня 2008 року.

Відповідно до договору дарування домоволодіння від 25 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарською Н.О., ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 домоволодіння за номером 9, розташоване на АДРЕСА_1. Відповідно до п. 2.2. вказаного договору, домоволодіння складається з житлового будинку за номером 9, що знаходиться на АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 730 кв.м.

Вказана земельна ділянка перебувала в користуванні ОСОБА_4, що підтверджується договором оренди землі від 07 квітня 2006 року, який зареєстровано у Рівненській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України по земельних ресурсах» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 27 квітня 2006 року за № 09 та актом приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 07 квітня 2006 року.

30 березня 2015 року позивач звернувся із заявою до міського голови м .Рівне Хомка В.Є. з проханням передати безоплатно у власність земельну ділянку пл. 73 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в м. Рівне на АДРЕСА_1, яка зареєстрована Рівненським міськвиконком 30 березня 2015 року за вх. № Д-1514.

Рішенням Рівненської міської ради № 5570 від 20 серпня 2015 року «Про відмову в припиненні права оренди земельної ділянки, розірвання договору оренди землі та передачі у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1» вирішено: Відмовити в припиненні права оренди земельної ділянки площею 730 кв.м. на вул. 16 Липня. 9 (кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2), яка перебуває в оренді громадянина ОСОБА_4 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, без права спорудження на ній капітальних будівель і споруд, посадки багаторічних насаджень та з правом її дострокового вилучення для потреб міста. Не розривати договір оренди землі, укладений між Рівненською міською радою та громадянином ОСОБА_4 від 27 квітня 2006 року № 09. Відмовити громадянинові ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 730 кв.м. на АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)[ для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)].

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що складено відповідний актовий запис № 76.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

У силу вимог ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання (ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно із п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради - вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

За ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Ст.152 ЗК України одним із способів захисту прав на земельні ділянки визначає визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст. ст.21 ЦК України (далі ЦК України) суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст.40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.116 ЗК України, набуття права власності на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Разом з тим, згідно п.«г» ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 7 ст.188 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач стверджує, що рішення Рівненської міської ради № 5570 від 20 серпня 2015 року порушує його право на безоплатне отримання земельної ділянки у власність. Проте суд, звертає увагу позивача на те, що на час прийняття спірного рішення земельна ділянка площею 730 кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_1 в м. Рівне перебувала в користуванні ОСОБА_4 на підставі договору оренди землі від 07 квітня 2006 року, а не в користуванні ОСОБА_3, що позивачем не заперечується. З відповіді Управління земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 01 серпня 2017 року № 01-11/581/3 слідує, що ОСОБА_3 до Рівненської міської ради не звертався із заявою про передачу у власність земельної ділянки. Вказане спростовує твердження позивача, про його неодноразове звернення до Рівненської міської ради з заявами про передачу земельної ділянки безоплатно у власність під належним йому домоволодінням.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивачем належними та допустими доказами не доведено, що рішення Рівненської міської ради від 20 серпня 2015 року № 5570 «Про відмову в припиненні права оренди земельної ділянки, розірвання договору оренди землі та передачі у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1» на час його прийняття порушило право позивача на безоплатне отримання земельної ділянки у власність, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Рівненської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Рівненської міської ради від 20 серпня 2015 року №5570 та зобов'язання вчинити дії, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.