АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/6869/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 11 серпня 2017 року, яке ухвалено суддею Черновою Н.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 11 серпня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №KRХRRХ21530168 від 12.06.2008 року, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеним кредитним договором в частині повернення отриманих в кредит грошових коштів.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 26 листопада 2009 року з відповідача ОСОБА_1 вже було стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 13 942,46 грн., однак це рішення на теперішній час не виконане та заборгованість за кредитом збільшилась до 32 021,06 грн.

Просило суд, з урахуванням стягнутої рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 26 листопада 2009 року заборгованості за кредитом, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом, станом на 09.09.2016 року, у розмірі 18 078,60 грн., а також штрафи, відповідно до п. 5.3. Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. фіксована складова, 903,93 грн. процентна складова.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 11 серпня 2017 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів та неустойки в межах позовної давності в розмірі 5 464,60 грн. та ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на недоведеність обставин, що мають значення, та на невідповідність висновків суду обставинам справи. Так, ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості за кредитом не є підставою для припинення правовідносин сторін та суд повинен був стягнути відсотки та пеню в межах позовної давності, чого зроблено не було.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_2.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_2.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк»» - ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ, яким викладено в нових редакціях тексти, зокрема, Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалене судом під час дії Цивільного процесуального кодексу України, в редакції від 18.03.2004 року, законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення перевіряється відповідно до положень такого кодексу.

Судом встановлено, що 12 червня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір KRХRRХ21530168, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у в розмірі 9795,86 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитомна строк 24 місяці, тобто до 12 червня 2010 року (а.с. 7-10).

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 26 листопада 2009 року з відповідача ОСОБА_1 достроково стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 13 942,46 грн. у порядку ст. 1050 ЦК України (а.с. 25).

Спір виник з приводу стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Привтабнак» заборгованість за кредитним договором, яка виникла після ухвалення рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 26 листопада 2009 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що позов подано до суду з пропуском позовної давності, про застосування якої, у відповідності до ч.3 ст. 267 ЦК України, заявив відповідач.

Колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, не може погодитись з мотивами відмови в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступні обставини.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі предявлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням суду про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобовязання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок викладений у постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБакнк» використав право вимагати дострокового повернення суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобовязання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, ухваливши 26 листопада 2009 року у справі № 2-3024/09 рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 25).

Оскільки у листопаді 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися.

Такий висновок узгоджується і з висновком, викладеним у постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), відповідно до якого після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання.

Оскільки, позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявлено позовні вимоги про захист свого порушеного права шляхом застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України, а вимоги позивача про стягнення боргу за кредитним договором, виходячи з розрахунків здійснених ним шляхом віднімання від загального розміру заборгованості сум, стягнутих за рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 26 листопада 2009 року, не є конкретизованим та не надають суду можливості вирішити питання про розмір сум, які підлягали б стягненню з відповідача у порядку ст. 625 ЦК України, колегія суддів не вбачає правових підстав для вирішення питання про стягнення таких коштів, що не перешкоджає позивачу звернутися до суду з такими вимогами, у порядку визначеному ЦПК України.

Отже, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно розясненням, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» № 14 від 18.12.2009 року, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню через їх недоведеність, відсутні правові підстави для відмови в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем позовної давності, а тому колегія суддів змінює рішення суду у звязку з невірним застосуванням норм матеріального права, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 11 серпня 2017 року - змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: