АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/7312/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.

при секретарі: Довгопола А.В.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року постановлену під головуванням судді Дарницького районного суду міста Києва Трусової Т.О.

в цивільній справі № 753/18194/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно сплачених кредитних коштів та зобов'язання вчинити дії

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування коштів, сплачених на виконання кредитного договору, в розмірі 357850,77 гривень та зобов'язання щомісяця сплачувати кошти в сумі, еквівалентній 112 доларам США.

19.04.2018 року позивач подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, а саме: 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року було задоволено заяву про забезпечення позову. Накладено арешт на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 54 кв.м., яка належить ОСОБА_1 на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 17.06.2010 року про затвердження мирової угоди.

Не погоджуючись із ухвалою суду представником ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу де ставилося питання про її скасування. З посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ « Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року 1402 - VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147 -У111 від 03 жовтня 2017 року.

Відповідач та представник відповідача підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, поважність причин неявки суду не повідомив.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність в силу вимог ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову відповідач вказував на те, що за умови відсутності у відповідача грошових коштів та наявності наміру відчуження належного йому майна не може бути гарантована реальна можливість повернення його грошових коштів та захисту прав.

Суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення позову виходив з положень ч. 2 ст. 149 ЦПК України, зазначаючи, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Зазначаючи, що обраний позивачем спосіб є співмірним із заявленими вимогами та узгоджується з положеннями ст. 150 ЦПК згідно якої позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою представник відповідача посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права а саме: що оскаржувана ухвала винесена судом без повідомлення відповідача, що позбавило її права на справедливий суд.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи скарги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства. Так як відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду і доводи апеляційної скарги щодо не взяття судом першої інстанції до уваги того, що квартира перебуває у іпотеці і додатковий арешт квартири має на меті позбавити права відповідача на дарування своєї частки донці та максимально ускладнити цей процес.

Як вбачається із матеріалів справи, розмір основного зобов'язання за договором іпотеки визначений сторонами в сумі 18 500 доларів США. Відтак, скаржником не надано доказів на підтвердження того, що вартість іпотечного майна за договором іпотеки є меншою ніж розмір основного зобов'язання, що позбавляє можливості інших кредиторів ставити питання про застосування заходів забезпечення за іншими вимогами в межах вартості іпотечного майна.

Також доводами апеляційної скарги є те, що позивач достовірно знаючи що відповідач має намір подарувати свою частку в квартирі донці і маючи на меті не допустити цього саме звернувся з позовом про забезпечення позову, зазначаючи при цьому про недостатність у неї коштів, хоча інформація про доходи як державного службовця могла бути перевірена судом.

Відтак, зазначене вище свідчить про намір відповідача розпорядитися власністю за наявності не вирішеного спору майнового характеру.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято судом на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача ( заявника).

Вказані судом заходи носять тимчасовий характер, обмежують права власника лише в частині відчуження і не впливають на права володіння та користування цим об'єктом.

Колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, позивачем викладені свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі забезпечення позову, а зазначені позивачем підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред'явленими вимогами, вид забезпечення позову обрано судом відповідно до ст. 150 ЦПК України, та він не порушує прав і охоронюваних законом інтересів відповідача, а відтак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, щодо нерозуміння судом різниці між часткою та частиною в інституті права власності, висновків суду щодо відсутності підстав для застосування зустрічного забезпечення, а також встановлення судом факту виконання зобов'язання за кредитним договором лише з боку позивача, не спростовують висновків суду. Так як питання обґрунтованості пред'явлених до відповідача позовних вимог вирішується на стадії ухвалення рішення по суті, а тому здійснення їх оцінки на стадії забезпечення позову не вбачається можливим.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування згідно доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 374, 375, 381-383, 384, 387 ЦПК України, п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ &q?их;Про судоустрій і статус суддів&q?ра;, п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, ч.6 ст.147 Закону України « Про судоустрій і статус суддів&qu ж;, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 вересня 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: