ПОСТАНОВА

Іменем України

17 вересня 2018 року м. Кропивницький

справа № 404/7074/17

провадження № 22-ц/781/1396/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Кіселика С.А.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда в складі судді Павелко І.Л. від 22 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

встановив:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. У грудні 2000 року у вказаній квартирі з її дозволу були прописані її дочка - ОСОБА_3 та її чоловік - ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2 її дочка померла. Після смерті її дочки, відповідач залишився зареєстрованим та проживав у належній їй квартирі. У листопаді 2014 року відповідач створив нову сім'ю та виїхав з квартири, забравши свої речі. З цього часу відповідач у вказаній квартирі не проживає. Однак, наявність реєстрації відповідача у належній квартирі обмежує її права як власника на розпорядження квартирою.

Посилаючись на ці обставини, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, а також на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 /а.с.5-6, 7/. У даній квартирі були зареєстровані: її дочка - ОСОБА_3 та зять - ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла /а.с.8/. Згідно довідки № 12862 від 19.10.2017 року за вказаною адресою: зареєстрований лише відповідач /а.с.9/.

Відповідно до пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були допитані у судовому засіданні апеляційного суду в якості свідків, і які проживають по сусідству з ОСОБА_1, відповідач проживав у спірний квартирі разом після смерті ОСОБА_3 У зв'язку зі створенням нової сім'ї відповідач виїхав з квартири наприкінці 2014 року та з цього часу він у квартирі не проживає.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів №2.4.7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із частиною четвертою статті 156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у частині другій статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, враховуючи те, що відповідач у вказаній квартирі не проживає з кінця 2014 року, причини своєї відсутності позивачу не повідомив, колегія суддів вважає, що є підстави для визнання його таким, що втратив право користування належній позивачу квартирою.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1600 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 24.09.2018 року.

Головуючий:

Судді: