19 вересня 2018 року
справа № 1328/6904/12
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк»,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_3
представник відповідача (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_4,
відповідач - ОСОБА_5,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2017 року у складі судді Шеремети Н. 0.,
У липні 2009 року закрите акціонерне товариство «ПроКредит Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (далі - ПАТ «ПроКредит Банк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, у якому просило стягнути кредитну заборгованість у розмірі 631 495,46 грн станом на день звернення.
15 вересня 2009 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова відкрито провадження у справі.
У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «ПроКредит Банк», у якому просив розтлумачити зміст договорів.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2016 року у складі судді Глинської Д. Б. позов ПАТ «ПроКредит Банк» залишено без розгляду, скасовано заходи забезпечення позову.
Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27 липня 2016 року у складі колегії суддів: Копняк С. М., Кабаля І. І., Монастирецького Д. І. апеляційну скаргу ПАТ «ПроКредит Банк» задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2016 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2017 року у складі судді Глинської Д. Б. позовну заяву ПАТ «ПроКредит Банк» залишено без руху та надано строк до 27 лютого 2017 року для усунення недоліків позову шляхом подання для огляду в судовому засіданні оригіналу довіреності від 02 лютого 2009 року на ім'я ОСОБА_6 на право представництва нею інтересів ПАТ «ПроКредит Банк».
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ПАТ «ПроКредит Банк» подало апеляційну скаргу та просило її скасувати.
Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2017 року цивільну справу повернуто Шевченківському районному суду м. Львова для виконання вимог, передбачених частиною другою статті 293 ЦПК України.
Суд апеляційної інстанції виходив із того, що заперечення на ухвалу, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Ухвала суду про залишення позовної заяви без руху окремо від судового рішення не оскаржується.
У березні 2017 року ПАТ «ПроКредит Банк» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Касаційна скарга мотивована тим, що відсутні правові підстави для постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху вже після відкриття провадження у справі. Відповідачі у справі не оскаржили ухвалу про відкриття провадження у справі. Станом на дату підписання та подання позову у представника банка були відповідні повноваження. На даний час надати оригінал довіреності не можливо, оскільки його знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання.
Також зазначає, що ухвала суду першої інстанції підлягає апеляційному оскарженню, оскільки відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
У червні 2017 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3 подав заперечення на касаційну скаргу, у яких просив закрити касаційне провадження у справі.
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 10 травня 2018 року справу № 1328/6904/12 передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
За касаційною скаргою ПАТ «ПроКредит Банк» постановою Верховного Суду від 22 серпня 2018 року ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2017 року залишено без змін.
Під час касаційного розгляду цієї справи колегія суддів встановила очевидні порушення норм процесуального права (статті 157 ЦПК України в редакції, що діяла на момент постановлення ухвали), які допущено суддею Шевченківського районного суду Львова Глинською Д. Б.
Установлено, що 15 вересня 2009 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова відкрито провадження у справі, а ухвалою цього ж суду від 30 липня 2012 року (через три роки) справу за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» передано за підсудністю на розгляд Шевченківському районному суду м. Львова.
Справу передано у провадження судді Шевченківського районного суду м. Львова Глинській Д. Б.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 06 вересня 2012 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «ПроКредит Банк» про визнання правочинів недійсними, яка розглядалась Святошинським районним судом м. Києва.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2014 року відновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 14 листопада 2014 року.
Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що цивільна справа, яка стала підставою для зупинення провадження у цій справі, розглянута 17 червня 2013 року, переглянута апеляційним судом і судове рішення набрало законної сили 23 січня 2014 року, проте провадження у цій справі поновлено через 10 місяців - 03 листопада 2014 року, що суперечить положенням ЦПК України щодо розумних строків розгляду справи.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року цивільну справу за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу залишено без розгляду, оскільки у судові засідання 14 листопада та 03 грудня 2014 року представник позивача повторно не з'явився.
При цьому, у матеріалах справи взагалі відсутні відомості про те, що представник ПАТ «ПроКредит Банк» повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Отже, судом першої інстанції не було дотримано порядку повідомлення позивача про розгляд справи.
Наведені порушення стали підставою для апеляційного оскарження.
Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 02 липня 2015 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року скасовано, справу направлено в той же суд для продовження розгляду.
У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «ПроКредит Банк», у якому просив розтлумачити зміст договорів.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2016 року (через сім років) позов ПАТ «ПроКредит Банк» залишено без розгляду, скасовано заходи забезпечення позову.
Ухвала мотивована тим, що позов подано особою, яка не має відповідних на те повноважень, що довіреність представника банка, який підписав позовну заяву, викликає обґрунтовані сумніви у відповідача ОСОБА_3

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27 липня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «ПроКредит Банк» задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2016 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2017 року (через вісім років) позовну заяву ПАТ «ПроКредит Банк» залишено без руху та надано строк до 27 лютого 2017 року для усунення недоліків позову шляхом подання для огляду в судовому засіданні оригіналу довіреності від 02 лютого 2009 року на ім'я ОСОБА_6 на право представництва нею інтересів ПАТ «ПроКредит Банк».

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2017 року цивільну справу повернуто Шевченківському районному суду м. Львова для виконання вимог, передбачених частиною другою статті 293 ЦПК України.

З наведеного слідує, що цивільна справа за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу, провадження у якій відкрите 15 вересня 2009 року, вже дев'ять років перебуває у провадженні і не розглянута по суті, суддею допущено безпідставну тяганину та численні порушення норм процесуального права.

Зокрема, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали), або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина перша та друга статті 121 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали).

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» судам роз'яснено, що після відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання про залишення заяви без руху та її повернення (стаття 121 ЦПК України чи про відмову у відкритті провадження у справі (частина друга статті 122 ЦПК України).

Провадження у даній справі було відкрито ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15 вересня 2009 року, справа розглядалась вісім років, при цьому, суддя не звернув уваги на зазначені норми ЦПК України і, залишаючи позов без руху, повторно навів підстави, які були ним зазначені в скасованій апеляційним судом ухвалі від 03 лютого 2016 року.

Відповідно до статті 157 ЦПК України (у редакції, що діяла на момент постановлення ухвали) суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більше як на п'ятнадцять днів.

Відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» передбачено, що при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки розгляду справи не можуть вважатися розумними, якщо їх порушено через зайнятість судді в іншому процесі, призначення судових засідань із великими інтервалами, затягування з передачею справи з одного суду до іншого у встановлених законом випадках, безпідставне задоволення необґрунтованих клопотань учасників процесу, що спричинило відкладення розгляду справи на тривалий час, відкладення через її неналежну підготовку до судового розгляду, невжиття заходів щодо недопущення недобросовісної поведінки учасників справи тощо, оскільки наведене свідчить про низький рівень організації судочинства та безвідповідальне ставлення до виконання своїх обов'язків.

Вказаною постановою також передбачено, що судді повинні усвідомлювати особисту відповідальність за розгляд справ у встановлені законом строки, за якість розгляду справ, не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів з метою неухильного дотримання процесуальних строків.

Отже, убачається порушення суддею Шевченківського районного суду м. Львова Глинською Д. Б. процесуальних норм та передбачених законом строків розгляду цивільної справи № 1328/6904/12. Крім того, призначення суддею засідань у даній цивільній справі відбувалось з великими інтервалами, що також суперечить нормам ЦПК України.

Зазначене є порушенням норм цивільного процесуального права; положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду справи та положення статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

Колегія суддів вважає за необхідне довести до відома голови Шевченківського районного суду м. Львова про зазначені вище порушення норм законодавства України суддею Глинською Д. Б. для належного реагування і вжиття відповідних заходів.

Керуючись статтею 262, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Довести до відмова голови Шевченківського районного суду м. Львова про порушення суддею Шевченківського районного суду м. Львова Глинською Д. Б. норм чинного законодавства України для належного реагування та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, які сприяли цим порушенням.

Про вжиті заходи повідомити Верховний Суд у строк до 30 жовтня 2018 року.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат В. П. Курило