Справа № 190/731/18
Провадження №2/190/462/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м. П'ятихатки

Дніпропетровська область

П'ятихатський районний суд

Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Митошоп В.М.

за участі секретаря Пронської Т.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П'ятихатки цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 20.07.2006 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 3000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 28.02.2018 року утворилась прострочена заборгованість по кредиту, а саме:

-2993,51 грн. - заборгованість по тіло кредиту;

-114006,49 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

Загальна сума заборгованості складає 117000 грн. 00 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1762 грн. 00 коп., сплаченого судового збору.

Представник позивача в судове засідання не явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання з проханням розглянути справу у його відсутність, позов підтримує в повному об'ємі.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, прохали відмовити в задоволені позову в зв'язку з пропущенням позивачем строків позовної давності, при цьому відповідач пояснила, що погасила кредитні кошти по вказаній кредитній картці та після закінчення строку дії картки останньою не користувалася та картка в її присутності була знищена працівниками банку.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії заяви про видачу платіжної картки від 20.07.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 3000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з терміном дії картки 24 місяці. (а.с.13-19)

Згідно розрахунку, наданого позивачем заборгованість за кредитним договором від 20.07.2006 року станом на 28.02.2018 року складає 117000,00 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких: 2993,51 грн., - заборгованість по тіло кредиту та 114006,49 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. (а.с.7-12)

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання боржник зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

Згідно розрахунку заборгованості наданої позивачем остання проплата відповідачем здійснена 21.01.2014 року в сумі 1 коп.

Згідно ст.256 та ст.257 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст.261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За правилом ч.4 та ч.5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У відповідності до ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як роз'яснив Верховний Суд України в правовій позиції, висловленій в постанові №6-14цс14 від 19 березня 2014 року, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості остання проплата відповідачем здійснена 21.01.2014 року, з цієї дати розпочався перебіг строку позовної давності, він закінчився через три роки - 24.01.2017року. Згідно поштового конверту (а.с.29), вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» пред'явив позов 24.05.2018 року, тобто після закінчення строку позовної давності.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «Приватбанк» пред'явив позов після спливу строку позовної давності, після 24.01.2017 року.

При цьому, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження обставин, які перешкодили ПАТ КБ «Приватбанк» вчасно пред'явити позов. Зважаючи на це, підстави для поновлення позивачу строку позовної давності відсутні.

Крім того позивачем не надано самого оригіналу заяви про видачу платіжної картки та матеріали кредитної справи чим не виконали ухвалу суду від 04.07.2018р. ( а.с.48 ), як була отримана позивачем 16.07.2018р. ( а.с.54-55 ), також позивачем не надано жодного доказу того, що ним була проведена пролонгація кредитного договору від 20.07.2006 року, що кредитна картка перевипускалася на новий строк і була отримана відповідачем.

Тому, суд вважає, що у зв'язку зі спливом строку позовної давності належить відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі в сумі - 1762,00 грн..

Керуючись ст.ст. 141,263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 117 000 гривен та судового збору в розмірі 1762 гривні -відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через П'ятихатський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя