Справа №701/930/18
Номер провадження2/701/446/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2018 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - В.Л. Маренюка

за участю секретаря - Н.В. Філіпчак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Добрянської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до відповідача з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 4 червня 2001 року в с. Добра Маньківського району Черкаської області помер батько позивача - ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина, у яку в тому числі входить, житловий будинок в с. Добра Маньківського району, Черкаської області за адресою вул. Захисників Вітчизни 73.

За життя ОСОБА_2 зробив таке заповідальне розпорядження: «належний мені жилий будинок, що знаходиться в с. Добра і розташований на присадибній земельній ділянці розміром 0.50 га заповідаю ОСОБА_1».

Заповіт посвідчений Добрянською сільською радою Маньківського району Черкаської області 13.02.1996 року, зареєстрований в реєстрі за №4.

Відповідно довідки Добрянської сільської ради Маньківського району Черкаської області №472 від 02.07.2018 року від імені ОСОБА_2 13.02.1996 року посвідчений заповіт, який не змінений та не відмінений. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 за заповітом залишилась його дочка, тобто позивач - ОСОБА_1.

Позивач фактично прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину майна спадкодавця, а саме на земельну частку (пай), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину АЕІ №688974.

05.07.1018 року позивач, через представника звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, що знаходяться за адресою: вул. Захисників Вітчизни, буд. 73 в с. Добра Маньківського району Черкаської області, який належав батькові ОСОБА_2, однак постановою приватного нотаріуса Маньківського районного нотаріального округу від 05.07.2018 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що не було предявлено правовстановлюючий документ на спадкове майно, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач та його представник до суду не зявились, але в своїй позовній заяві просили справу слухати в їх відсутності, позовні вимоги підтрималм.

Представник Добрянської сільської ради в підготовче засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 4 червня 2001 року в с. Добра Маньківського району Черкаської області помер батько позивача - ОСОБА_2. Свідоцтво про смерть серії І-СР № 158526, видане 05.06.2001 року Добрянською сільською радою Маньківського району Черкаської області, актовий запис №14.(а.с. 12).

Після його смерті відкрилась спадщина, у яку в тому числі входить, житловий будинок в с. Добра Маньківського району, Черкаської області за адресою вул. Захисників Вітчизни 73.

За життя ОСОБА_2 зробив заповідальне розпорядження, яким належний йому жилий будинок, що знаходиться в с. Добра і розташований на присадибній земельній ділянці розміром 0.50 га заповів ОСОБА_1. (а.с. 13).

Заповіт посвідчений Добрянською сільською радою Маньківського району Черкаської області 13.02.1996 року, зареєстрований в реєстрі за №4.

Відповідно довідки Добрянської сільської ради Маньківського району Черкаської області №472 від 02.07.2018 року від імені ОСОБА_2 13.02.1996 року посвідчений заповіт, який не змінений та не відмінений. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 за заповітом залишилась його дочка, тобто позивач - ОСОБА_1. (а.с. 14).

Позивач фактично прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину майна спадкодавця, а саме на земельну частку (пай), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину АЕІ №688974.

05.07.1018р. позивач, через представника звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, що знаходяться за адресою: вул. Захисників Вітчизни, буд. 73 в с. Добра Маньківського району, який належав батькові ОСОБА_2, однак постановою приватного нотаріуса Маньківського районного нотаріального округу від 05.07.2018 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що не було предявлено правовстановлюючий документ на спадкове майно. (а.с. 17-18).

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, що підтверджується заповітом та довідкою Добрянської сільської ради Маньківського району Черкаської області №472 від 02.07.2018 року згідно якої спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 за заповітом є позивач, тобто ОСОБА_1.

Те що позивач приходилась рідною дочкою спадкодавця підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ЯР № 883252, а зміна прізвища позивача підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І СР №367804. (а.с. 10-11).

Постановою державного нотаріуса Маньківського районного нотаріального округу від 05.07.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 у звязку з тим, що не було предявлено правовстановлюючих документів на спадкове майно.

У липні 2018 року за заявою позивача було виготовлено технічний паспорт на спадковий будинок , а свідоцтво про право власності на будинок не може бути видане в силу п.11 ч.2 ст. 346 Цивільного кодексу України. Ця обставина змушує позивача звертатись в суд з позовом до сільської ради, так як у відповідності із ст. 1277 ЦК України у випадку відсутності спадкоємців чи неприйняття ними спадщини, спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. (а.с. 19-22).

Відповідно довідки БТІ №350 від 16.08.2018 року право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Добра Маньківського району Черкаської області по вул. Захисників Вітчизни, 73 не зареєстроване. (а.с. 23).

Згідно довідки Добрянської сільської ради №473 від 02.07.2018 р за покійним ОСОБА_2, який помер 04.06.2001 року, згідно погосподарської книги числиться житловий будинок в с. Добра, Маньківського району Черкаської області по вул. Захисників Вітчизни, 73, та розміщений на не приватизованій земельні ділянці розміром 0,50 га .

Відповідно висновку відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства заперечень щодо визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди по вул. Захисників Вітчизни, 73 в с. Добра не має. (а.с.24-25).

Через відсутність правовстановлюючих документів позивач не має можливості оформити право власності на майно крім звернення з позовом до суду.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Ст.322 ЦК України зобов'язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно ст. 1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до закону спадщина належить позивачеві з часу відкриття спадщини, як спадкоємець вона є власником майна в порядку спадкування, зобовязана утримувати майно, здійснювати його державну реєстрацію, але не може цього зробити через відсутність правовстановлюючих документів і неможливістю отримати їх у звязку зі смертю спадкодавця.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу України РСР від 18 липня 1963 року, із змінами, внесеними до нього для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 вказаного кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435 IV щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 200, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 322, 328, 376, 1216, 1218, 1220, 1223, прикінцевими та перехідними положенями ЦК України, ст. ст. 548, 549 ЦК України РСР , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН:НОМЕР_1, проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_2), в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2, померлого 4 червня 2001 року в селі Добра, Маньківського району, Черкаської області, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Захисників Вітчизни 73, в с. Добра, Маньківського району, Черкаської області, згідно даних технічного паспорта.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законно ї сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя В.Л. Маренюк