Справа № 523/6764/18
Провадження №2/523/3401/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2018 р.

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань - Мазур Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 подала до Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву до ОСОБА_4, про визнання особи такою що втратила право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що ОСОБА_4 колишній чоловік її доньки, шлюб між ними був розірваний ще у 2010 р., відповідач не проживає в квартирі позивача тривалий час. У зв'язку із несенням додаткових витрат з оплати комунальних послуг, не можливістю оформити субсидію,ОСОБА_2 звернулась до суду та просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, квартирою АДРЕСА_3

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21 серпня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовом, додатками та запропоновано надати відзив на позовну заяву. Заяви від відповідача про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

При цьому, позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності, у разі відсутності у судовому засіданні відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено, про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності, квартира АДРЕСА_1 Одеси в м. Одесі, належить ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках.

Відповідно до довідки про склад сім'ї, за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6

Факт не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_4, підтверджується актом складеним ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» від 08.05.2018 р.

Не проживання відповідача у вказаній квартирі також підтверджується актом від 02.02.2010 року, складеним КП «ЖСК «Північний».

Проводячи оцінку аргументів ОСОБА_2, які ґрунтуються на поданих доказах, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності вони вказують на наявність підстав для захисту житлових прав та права власності позивача.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Однією з підстав для зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України, до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм, правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником квартири, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Отже, положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, той факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 не проживає у квартирі з 2009 року, суд приходить до висновку, що відповідач, як особа, що понад один рік без поважних причин у спірній квартирі не проживає, власником квартири не є, комунальні послуги не сплачує, реєстрація відповідача у квартирі порушує права позивача, оскільки перешкоджає здійсненню права користування майном, відповідач втратив право користування спірною квартирою, тому позовні вимоги про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР, ст. ст. 16, 385, 405 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, громадянина Сирійської арабської Республіки ( ІНФОРМАЦІЯ_7, посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 в Одеській області від 09.12.2005 р., інші відомості про особу невідомі), таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_3

Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_4, громадянина Сирійської арабської Республіки (посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 в Одеській області від 09.12.2005 р., інші відомості про особу невідомі) з реєстраційного обліку з житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 Одеси в м. Одесі.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: