АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року м. Чернівці

справа № 726/831/15

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Конецької Д.Г.

з участю представника публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» ОСОБА_1

учасники справи

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 19 травня 2015 року головуючий у першій інстанції ОСОБА_4,

встановила:

ОСОБА_2 у квітні 2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності.

Зазначала, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований Чернівецьким міським відділом запису актів громадянського стану 29 жовтня 1983 року актовим записом №2112.

За час шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вчинено договір дарування житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул.Московській,130-а м.Чернівці, посвідчений державним нотаріусом Другої Чернівецької державної нотаріальної контори ОСОБА_6

Справа №726/831/15-ц

Провадження №22-ц/794/925/18 Головуючий у 1 інстанції Мілінчук С.В.

Категорія 5 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

14 грудня 2004 року та зареєстрований в реєстрі за номером 4460.

Також ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір дарування земельної ділянки, що знаходяться по вул.Московській,130-а м.Чернівці, цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,1000 га кадастровий номер :49:004:0000, посвідчений державним нотаріусом Другої Чернівецької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 5 лютого 2008 року та зареєстрований в реєстрі за номером 1199.

Вартість житлового будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами істотно збільшилась внаслідок спільних трудових та грошових затрат на здійснення капітального ремонту житловому будинку, господарських та побутових будівель, у ході якого у житловому будинку замінено вікна, двері, підлогу, дах, фасад.

Посилалася на те, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул.Московській,130-а м.Чернівці, є спільною сумісною власністю подружжя.

Просила визнати право власності ОСОБА_2 на ? частину житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по вул.Московській, 130-а м.Чернівці, ? частину земельної ділянки по вул.Московській,130-а м.Чернівці цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,1000 га кадастровий номер :49:004:0000.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 19 травня 2015 року позов задоволено частково, визначено право власності ОСОБА_2 на ? частину житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованими по вул.Московській, 130-а м.Чернівці, а в решті відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» в апеляційній скарзі просить рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 19 травня 2015 року у частині визначення права власності ОСОБА_2 на ? частину житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованими по вул.Московській, 130-а м.Чернівці, скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити у позові ОСОБА_2 в наведеній частині.

Посилається на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, укладення закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», та ОСОБА_3 договору кредиту від 29 травня 2008 року № 800004067, який забезпечений договором між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», та ОСОБА_3 іпотеки № 800004067И, посвідченим приватним нотаріусом Чернівеького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_7 29 травня 2008 року, предметом іпотеки за яким є житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по вул.Московській, 130-а м.Чернівці, земельна ділянка по вул.Московській,130-а м.Чернівці цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,1000 га кадастровий номер :49:004:0000.

Зазначає про порушення права публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на звернення стягнення на майно у разі поділу майна шляхом визначення ? частки.

Вважає недоведеним обсяг набутого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за час шлюбу майна.

ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» підлягає залишенню без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.62 СК України та визнав житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані по вул.Московській,130-а м.Чернівці, об»єктом спільної сумісної власності подружжя.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на доведеність істотного збільшення вартості житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані по вул.Московській,130-а м.Чернівці, внаслідок спільних грошових затрат ОСОБА_2та ОСОБА_3

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що за час шлюбу за спільні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснили капітального ремонту житловому будинку, господарських та побутових будівель, у ході якого у житловому будинку замінено вікна, двері, підлогу, дах, фасад, відповідно звіту про оціну майна експерта ОСОБА_8 від 14 квітня 2015 року №83-ng -04-15 вартість житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані по вул.Московській,130-а м.Чернівці, на час розгляду справи становить 974380 грн., яка у зв»язку із здійсненням покращення зросла у 9 разів.

Пославшись на правила ч.1 ст.57, ч.1 ст.61, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 СК України, ч.1, 3 ст.372 ЦК України, суд першої інстанції зазначив про рівність часток ОСОБА_3 та ОСОБА_2 при поділі майна.

Разом з тим, суд першої інстанції, відмовляючи у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину земельної ділянки по вул.Московській,130-а м.Чернівці, послався на правила ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України та зазначив, що поділ чи виділ частини не є предметом спору.

За змістом ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303 ЦПК України лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов'язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Судове рішення в частині відмови у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину земельної ділянки по вул.Московській,130-а м.Чернівці не оскаржується.

На підставі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в частині, що оскаржується, наведеним нормам не відповідає.

На підставі ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов»язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі, яка не брала участі у справі, про права та обов»язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги, Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Посилання публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на те, що рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 19 травня 2015 року вирішено питання про права та обов"язки останнього, обґрунтовувалися правами публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» за договором між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», та ОСОБА_3 іпотеки № 800004067И, посвідченим приватним нотаріусом Чернівеького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_7 29 травня 2008 року, предметом іпотеки за яким є житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по вул.Московській, 130-а м.Чернівці, земельна ділянка по вул.Московській,130-а м.Чернівці цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,1000 га кадастровий номер :49:004:0000.

Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

У частинах першій, третій статті 9 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу).

Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Згідно з частинами першою, другою статті 10 Закону України «Про іпотеку» якщо інше не встановлено законом чи іпотечним договором, іпотекодавець зобов'язаний вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки, включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб.

Іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором.

У пункті 4.4.6 договору між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», та ОСОБА_3 іпотеки № 800004067И, посвідченим приватним нотаріусом Чернівеького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_7 29 травня 2008 рокусторонами погоджено, що іпотекодавець зобов'язаний без попередньої згоди іпотекодержателя, що міститиметься у змінах чи доповненнях до цього договору, жодним чином не відчужувати, не обтяжувати та не передавати предмет іпотеки третім особам, зокрема, не продавати його, не передавати у користування (найм, оренду, лізинг, позичку), у іпотеку, у довірчу власність (в управління), до статутного фонду третьої особи, не вносити його у спільну діяльність, не продовжувати строк дії договорів найму (ореади, лізингу, позички) предмета іпотеки, що будуть укладені протягом строку дії цього Договору;

До відносин, які виникли до 01 січня 2004 року, застосовуються положення Кодексу про шлюб та сім'ю України

Згідно з п. 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 1 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які вже існували на цю дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

На підставі ч. 1 ст. 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного із них.

Відповідно до ст. 25 КпШС України (чинного на час виникнення спірних правовідносин), якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружися або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до обєктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою обєкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду обєктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як обєкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає зясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості обєкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як обєкта.

Визначаючи правовий режим спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року (справа № 6-1447цс17).

Встановлено, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований Чернівецьким міським відділом запису актів громадянського стану 29 жовтня 1983 року актовим записом №2112.

За час шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вчинено договір дарування житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул.Московській,130-а м.Чернівці, посвідчений державним нотаріусом Другої Чернівецької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 14 грудня 2004 року та зареєстрований в реєстрі за номером 4460.

Судом першої інстанції встановлено, що за час шлюбу за спільні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснили капітальний ремонт житлового будинку, господарських та побутових будівель, у ході якого у житловому будинку замінено вікна, двері, підлогу, дах, фасад.

Відповідно звіту про оціну майна експерта ОСОБА_8 від 14 квітня 2015 року №83-ng -04-15 визначено ринкову вартість житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані по вул.Московській,130-а м.Чернівці, на час розгляду справи в розмірі 974380 грн.

Водночас звітом про оціну майна експерта ОСОБА_8 від 14 квітня 2015 року №83-ng -04-15 розраховано ринкову вартість житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані по вул.Московській,130-а м.Чернівці, порівняльним підходом.

За змістом звіту про оціну майна експерта ОСОБА_8 від 14 квітня 2015 року №83-ng -04-15 не встановлено збільшення вартості житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані по вул.Московській,130-а м.Чернівці, не лише за рахунок збільшення площі житлового будинку, а й за рахунок інших грошових внесків в його ремонт, тощо.

З огляду на наведе висновки суду першої інстанції про доведеність істотного збільшення вартості житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані по вул.Московській,130-а м.Чернівці, внаслідок спільних грошових затрат ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не відповідають обставинам справи.

У матеріалах справи відсутні докази збільшення вартості житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані по вул.Московській,130-а м.Чернівці, за рахунок здійснених поліпшень щодо нього та допоміжних (господарських) будівель.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані по вул.Московській,130-а м.Чернівці, об»єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на порушення норм матеріального права.

Водночас судом першої інстанції неправильно застосовано положення ч.1 ст.62 СК України, не враховано, що майно, що належало одному з подружжя в порядку статті 57 СК України, не перетворюється у спільну сумісну власність. Спільна сумісна власність виникає лише на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок умов, передбачених цим законом. Частка того з подружжя, якому належало майно, збільшується на суму його вартості до поліпшення.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 19 травня 2015 року в частині, що оскаржується, підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 19 травня 2015 року в частині визначення права власності ОСОБА_2 на ? частину житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованими по вул.Московській, 130-а м.Чернівці, скасувати.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності відмовити.

В решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 21 вересня 2018 року.

Головуючий підпис (ОСОБА_9Ю.)

Судді підписи (ОСОБА_10, ОСОБА_11О.)

З оригіналом згідно: