Справа № 442/6977/17 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/1013/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Ніткевича А.В., Шеремети Н.О.

за участі секретаря: Куцика І.Б.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Стархова компанія «АХА Страхування» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2018 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»» до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 (транспортне) бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданою внаслідок дорожньо-транспортої пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, 27 жовтня 2016 року між їхнім товариством та Фермерським господарством «Гамарц» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №072а6м, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб Тоуоtа (д.р.н.ВН0900НР).

16 січня 2017 року о 18 год. у м. Борислав сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Тоуоtа (д.р.н.ВН0900НР), яким керував водій ОСОБА_4 (власник автомобіля Фермерське господарство «Гамарц») та автомобіля Сhеvrоlеt (д.р.н.ВС 6593ВК), яким керувала ОСОБА_2 внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Тоуоtа (д.р.н.ВН0900НР), що був застрахований за Договором Добровільного страхування наземного транспорту №072а6м.

Згідно постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2017 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 ПДР України (ст.124 КпАП України).

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АХА2190911 від 13 лютого 2017 року та умов договору страхування №072а6м від 27 жовтня 2016 року, розмір страхового відшкодування яке ПрАТ «СК «АХА Стахування» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу склав 90645,70 гривень.

У зв»язку з виплатою страхового відшкодування до позивача на підставі ст.ст.993,1166,1188, ст.27 Закону України «Про стахування» перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_2 компенсації матеріальної шкоди заподіяної власнику автомобіля Тоуоtа (д.р.н.ВН0900НР), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16 січня 2017 року о 18 год. в м. Борислав.

З урахуванням зазначених обставин, просили стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК «АХА Стахування» кошти в розмірі 90645,70 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 гривень (т.1 а.с.1-4).

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2018 року у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»» до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 (транспортне) бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Стархова компанія «АХА Страхування».

В апеляційній скарзі посилається на те, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Вказує, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд, обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Зазначає, що Потерпілий (Позивач) вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована (ОСОБА_2), після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика (ПрАТ «СТ «Іллічівське») за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із досліджених матеріалів справи убачається, що 27 жовтня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та Фермерське Господарство «ГАМАРЦ» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за № 072а6м, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Toyota (д.р.н. ВН0900НР) (а.с. 39-45).

16 січня 2017 року о 18:00 год. в м.Борислав Львівської обалсті відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Toyota (д.р.н. ВН0900НР), яким керував водій ОСОБА_4 (власник автомобіля - ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО "ГАМАРЦ") та автомобіля Chevrolet (д.р.н. ВС6593ВК), під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Тоуоtа (д.р.н. ВН0900НР), що був застрахований за Договором добровільного страхування наземного транспорту №072а6м.

Згідно Постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2017 року, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 ПДР України. (а.с. 9).

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Chevrolet (д.р.н. ВС6593ВК), на момент дорожньо - транспортної пригоди (станом на 16 січня 2017 року) була застрахована у Прат СТ «Іллічівське», що підтверджується страховим Полісом № АІ/9650248 від 05 серпня 2016 року, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень та франшиза в розмірі 0 (нуль) гривень. (а.с. 62)

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2190911 від 13 лютого 2017 року та умов Договору страхування № 072а6м від 27 жовтня 2016, розмір страхового відшкодування склав 90 645,70 грн., яке ПрАТ «СК «АХА Страхування» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу. (а.с. 8, 10-12)

Згідно ст. 3 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», метою обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є не тільки забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, але і захист майнових інтересів страхувальників. Звернення страховика, який виплатив страхове відшкодування, одразу до винної особи суперечить вказаній меті обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності та зводить нанівець потребу в існуванні цього інституту цивільного права.

Відповідно до ст. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім того, ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено випадки коли страховик не відшкодовує шкоди, до таких віднесено: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно- правової відповідальності відповідно до закону; шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, заподіяну життю та здоров'ю пасажирів, які знаходилися у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України «Про страхування»; 32.4. шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо- транспортну пригоду; шкоду, заподіяну при використанні забезпеченого транспортного засобу під час тренувальної поїздки чи для участі в офіційних змаганнях; шкоду, яка прямо чи опосередковано викликана чи якій сприяли іонізуюча радіація, викликане довільним ядерним паливом радіоактивне отруєння, радіоактивна, токсична, вибухова чи в іншому відношенні небезпечна властивість довільної вибухової ядерної сполуки чи її ядерного компонента; шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу; шкоду, заподіяну пошкодженням або знищенням внаслідок дорожньо- транспортної пригоди антикварних речей, виробів з коштовних металів, коштовного та напівкоштовного каміння, біжутерії, предметів релігійного культу, картин, рукописів, грошових знаків, цінних паперів, різного роду документів, філателістичних, нумізматичних та інших колекцій; шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона відбулася внаслідок масових заворушень і групових порушень громадського порядку, військових конфліктів, терористичних актів, стихійного лиха, вибуху боєприпасів, пожежі транспортного засобу, не пов'язаної з цією пригодою; шкоду, заподіяну життю та здоров'ю водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Аналіз вищезазначених положень дає підстави для висновку, що обов'язок щодо відшкодування шкоди може бути покладений на особу, яка застрахувала відповідальність лише у випадку коли розмір заподіяної шкоди перевищує страховий ліміт або за наявності обставин визначених ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в інших випадках шкоду відшкодовує страховик.

Враховуючи те, що розмір матеріальної шкоди зазначений у позові (90645,70 грн) не перевищує страхового ліміту визначеного у Полісі № АІ/9650248 від 05 серпня 2016 року, будь-яка із обставин, передбачених ст.32 згаданого Закону відсутня, суд першої інстанції по суті дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення відповідальності на відповідачку ОСОБА_2Ю, що не позбавляє позивача звернутися з відповідним позовом до страховика, в якому завдавач шкоди застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Покладення обов»язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника (у даному випадку на ОСОБА_2Ю.), яка уклала відповідний договір страхування (у Прат СТ «Іллічівське»), і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

До такого висновку дійшла ОСОБА_5 Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №14-176цс18.

Тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги приватного акціонерного товариства «Стархова компанія «АХА Страхування».

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Стархова компанія «АХА Страхування» - залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 вересня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді Ніткевич А.В.

ОСОБА_6