АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7247/17 Номер провадження 22-ц/786/2022/18Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Кривчун Т.О., Бондаревської С.М.

секретар Філоненко О.В.

за участі позивача ОСОБА_2 та її представника адвоката ОСОБА_3, представника особи, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_4 ОСОБА_5

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_2

відповідачі: Виконавчий комітет Полтавської міської ради, Комунальне підприємство «ЖЕО № 2»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу особи, яка не брала участь у справі ОСОБА_4

на рішення Київського районного суду м. Полтави, ухвалене 10 січня 2018 року в приміщені суду в м. Полтава, у складі судді Турченко Т.В.

по справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Полтавської міської ради, Комунального підприємства "ЖЕО № 2" про визнання членом сім'ї та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати її членом сімї ОСОБА_6, яка померла 12 травня 2002 року; визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 12 травня 2002 року померла ОСОБА_6, яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначала, що протягом останніх трьох років життя ОСОБА_6 вона разом зі своєю матір'ю здійснювали догляд за нею, придбавали продукти харчування, ліки, прибирали квартиру, а в подальшому взяли на себе всі витрати пов'язані з похованням.

Вважає, що це є підставою для визнання її членом сімї померлої ОСОБА_6 та визнання за нею права власності на квартиру, що належала останні на час смерті.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 січня 2018 року, з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Полтави від 21 травня 2018 року про виправлення описки, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано ОСОБА_2 членом сімї ОСОБА_7, яка померла 12 травня 2002 року.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/5 частини житлового будинку № 17-А по вул. Некрасова в м. Полтава.

Рішення суду вмотивоване тим, що позивачем доведено факт спільного проживання та ведення спільного господарства із померлою ОСОБА_6, а отже вона може бути визнана членом сімї останньої, що відповідно до ст. 65 ЖК України, надає їй право користування житловим приміщенням, що належало наймачу до смерті.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_4, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що він є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_6, яка померла 12 травня 2002 року. Вважає себе таким, що прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління спадщиною та володіє спадковим майном, а саме квартирою № 1 в будинку № 17-А по вул. Некрасова в м. Полтава. Зазначав, що місцевим судом не було зясовано коло спадкоємців останньої та безпідставно не залучено його до участі у справі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 проживала ІНФОРМАЦІЯ_2.

3/5 частини житлового будинку по вул. Некрасова, 17-А у м. Полтава належали їй на прав приватної власності, що підтверджується свідоцтвом № 276 від 19 листопада 1985 року на право особистої власності на жилий будинок (а.с. 11).

13 травня 2002 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується записом акту про смерть № 1602 від 13.05.2002 року (а.с.3).

Колегія суддів не може погодитися із висновком місцевого суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вищевказаних вимог ОСОБА_2 не надала суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що вона проживала однією сімєю із ОСОБА_6, тобто проживала з нею, була повязана спільним побутом, мала взаємні права та обовязки.

В порушення вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України рішення місцевого суду повною мірою ґрунтується на припущеннях.

Окрім того, матеріалами справи підтверджується та визнається сторонами по справі, що 3/5 частини житлового будинку по вул. Некрасова, 17-А у м. Полтава належали ОСОБА_6 на праві приватної власності.

Даний факт був залишений місцевим судом поза увагою та застосовано до спірних правовідносин положення ст.ст. 64, 65 ЖК України, на які посилався позивач, та які врегульовують питання користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Вказані положення закону не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

З викладеного вбачається, що ОСОБА_2 не було доведено обґрунтованість своїх позовних вимог.

Окрім того, апеляційним судом встановлено, що за життя ОСОБА_6 склала заповіт від 22 грудня 1992 року, згідно якого заповіла усе своє майно ОСОБА_4 (а.с. 83).

ОСОБА_4 з 12 липня 1983 року зареєстрований та проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.81).

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_4 є спадкоємцем померлої ОСОБА_6 та таким, що прийняв спадщину, а отже оскаржуваним рішенням вирішено питання про його спадкові та майнові права.

ОСОБА_4, як особа, що зареєстрована та постійно проживала на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_2 та прийняла спадщину після померлої ОСОБА_6, не була залучена судом до участі у справі. Питання про наявність у ОСОБА_6 спадкоємців місцевим судом не вирішувалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи законних інтересів.

Будь-яких доводів щодо того, що виконкомом Полтавської міськради та КП «ЖЕО № 2» було порушено або не визнано права та інтереси ОСОБА_2, позивачем не наведено.

У випадку виникнення спору щодо спадкового майна, якими є 3/5 частини житлового будинку по вул. Некрасова, 17-А у м. Полтава, належним відповідачем по справі є ОСОБА_4, як спадкоємець померлої ОСОБА_6

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 до виконкому Полтавської міськради та КП «ЖЕО № 2» про визнання членом сім'ї та визнання права власності не підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ним було ухвалено помилкове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до виконавчого комітету Полтавської міської ради, Комунального підприємства "ЖЕО №2" про визнання членом сім'ї та визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 2069,89 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_8

--//-- ОСОБА_9

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1