АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4205/18А Справа № 179/734/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.

за участю секретаря Кравцової Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо поновлення строку для подання скарги та визнання неправомірними дій державного виконавця й скасування постанови про відкриття виконавчого провадження

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2017 року до суду надійшла скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо поновлення строку для подання скарги та визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. В обґрунтування вимог скаржник посилалася на те, що у провадженні Магдалинівського районного відділу ДВС на виконанні перебуває виконавче провадження по примусовому виконанні виконавчого листа № 2-163/11, виданого 31 жовтня 2012 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення (солідарно) з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків у розмірі 149 010 грн. та судові затрати у розмірі 120 грн. Про перебування даного виконавчого провадження на виконанні їй відомо не було. 04.04.2017 року, скаржник ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження у т.ч. з постановою про відкриття виконавчого провадження, з якої скаржнику стало відомо, що 20.02.2017 року на виконання до Магдалинівського районного відділу ДВС надійшов виконавчий лист № 2-163/11. Рішення набрало законної сили 22.05.2012 року. Виконавчий лист виданий 31.10.2012 року. 07.04.2017 року до начальника Магдалинівського районного відділу ДВС скаржником була подана скарга на дії державного виконавця у якій заявлялися вимоги щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та поверненні виконавчого документу стягувану з підстав пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання. 16 травня 2017 року, поштою скаржник отримала відповідь від 18.04.2017 року, у якій начальник Магдалинівського районного відділу ДВС на її скаргу повідомляє, що підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження немає. Скаржник вважає дії державного виконавця незаконними, постанову про відкриття виконавчого провадження такою, що підлягає скасуванню, а виконавчий документ поверненню стягувачу, з наступних підстав. На час, коли виконавчий документ набрав законної сили та був виданий (2012р.), діяв Закон України «Про виконавче провадження» у редакції 1999 року з відповідними змінами. 09 березня 2011 року до ЗУ «Про виконавче провадження» були внесені зміни, щодо строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, а саме: з 3-х років на 1 рік. Не дивлячись на це, у виконавчому листі, виданому 31.10.2012 року про стягнення боргу з скаржника на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», строк пред'явлення виконавчого документу до виконання вказаний - 3 роки, замість 1 року. Оскільки, Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано питання про строк предявлення до виконання виконавчих документів, перебіг якого розпочався до 9 березня 2011 року, які станом на цю дату видані не були, тому в даному випадку слід застосовувати положення пункту 4 Розділу 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)». Отже, строк пред'явлення до виконання виконавчого документа, перебіг якого розпочався до 9 березня 2011 року, а виданого після цієї дати, встановлюється на момент їх видачі. Що стосується виконавчого листа № 2-163/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків, то рішення набрало законної сили та даний виконавчий документ був виданий після 09.03.2011 року. Виходячи з норм Закону, строк для пред'явлення вищезазначеного виконавчого документу почав свій перебіг - 23.05.2012 року та може бути пред'явлений до виконання протягом 1 року. У відповіді на скаргу, начальник Магдалинівського районного відділу ДВС зазначає, що 05.12.2012 року даний виконавчий лист вже пред'являвся до виконання та був повернутий без виконання стягувачу 30.11.2015 року, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року). Але, з даного приводу у скаржника маються певні сумніви, по-перше, у виконавчому листі відсутня відповідна відмітка державного виконавця про перебування виконавчого листа на виконанні та про повернення без виконання, а по-друге за 3 роки перебування виконавчого документу на виконанні скаржник жодного разу не викликалася до відділу ДВС, та жодного процесуального документу не отримувала. Скаржник зазначає, що навіть, якщо брати до уваги ту обставину, що виконавчий лист дійсно перебував на виконанні у Магдалинівському районному відділі ДВС, то відповідно до ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року - на час повернення), виконавчий документ, на підставі якого відкрите виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі якщо (п.4.) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документу (п.4.). Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього закону. На той час, коли виконавчий лист, що нібито перебував на виконанні, був повернутий без виконання - 30.11.2015 року, тоді діяв ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року), при поверненні державний виконавець роз'яснює, що виконавчий лист може бути повторно пред'явлений до виконання у строки, встановлені ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто 1 рік. Згідно нового ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції, що набрав законної сили 05.10.2016 року, відповідно до якого строки пред'явлення виконавчого документу складають 3 роки та на який посилається державний виконавець, зворотної дії у часі не має. Виконавчий лист № 2-163/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків вже перебував па виконанні. Таким чином, якщо виконавчий документ перебував на виконанні та був повернутий без виконання 30.11.2015 року, то строк для його пред'явлення 1 рік, тобто до 30.11.2016 року, а лист був пред'явлений до виконання 20.02.2017 року, тобто з порушенням строків для пред'явлення. Скаржник з постановою про відкриття виконавчого провадження ознайомлена 04.04.2017 року, скаргу на дії державного виконавця подала до відділу ДВС 07.04.2017 року та отримала відповідь - 16.05.2017 року. На підставі наведеного, скаржник звертається до суд та прохає поновити строки на оскарження дій державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, визнати дії державного виконавця Магдалинівського районного відділу ДВС неправомірними та зобов'язати скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.02.2017 року по примусовому виконанні виконавчого листа № 2-163/11, виданого 31 жовтня 2012 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків у розмірі 149 010 грн. та судові витрати у розмірі 120 грн. та повернути виконавчий документ стягувачу (а.с.1-3).

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо поновлення строку для подання скарги та визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження залишено без розгляду (а.с.113-116).

В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про її скасування, постановлення нової, якою поновити строки на оскарження дій державного виконавця, та задовольнити вимоги скарги (а.с.121-123).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Залишаючи скаргу ОСОБА_2 без розгляду, суд 1 інстанції виходив з того, що скаржник, ознайомившись з оскаржуваною постановою про відкриття виконавчого провадження - 04.04.2017 року звернулася до суду із скаргою - 25.05.2017 року, пропустивши десятиденний строку звернення до суду, підстав для його поновлення суд не знайшов, оскільки жодних поважних причин, які б обєктивно перешкоджали заявнику своєчасно звернутися до суду з даною скаргою, ОСОБА_2 не зазначено та судом не встановлено. В звязку з чим скарга на дії державного виконавця залишена без розгляду.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується оскільки вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» , рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Згідно ст. 383 ЦПК України (в редакції, що діяла на час звернення), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 385 ЦПК України (в редакції, що діяла на час звернення) визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 127 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення ухвали), суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Статтею 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Аналогічна позиція була закріплена й у ст. ст. 72, 73 ЦПК України (в редакції, що діяла на час звернення).

З матеріалів справи вбачається, що скаржник у скарзі зазначає, що 04.04.2017 року ознайомилася з оскаржуваною постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.02.2017 року, а до суду вона звернулася 25.05.2017 року, тобто з пропуском десятиденного строку, встановленого Законом.

Отже, ОСОБА_2 пропущено строк для подання скарги, який вона прохає поновити через поважність його пропуску, посилаючись на те, що вона ознайомилася з оскаржуваною постановою про відкриття виконавчого провадження - 04.04.2017 року, яку оскаржила начальнику Магдалинівського районного відділу ДВС 07.04.2017 року та отримала відповідь начальника Магдалинівського районного відділу ДВС 16.05.2017 року.

Виходячи з вимог Закону України «Про виконавче провадження» у скаржника, який є боржником у виконавчому провадженні відсутнє право на оскарження рішень державного виконавця до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Оскільки законодавчо врегульовано питання щодо оскарження рішення виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, а саме шляхом подання скарги в десятиденний строк до суду, який видав виконавчий документ, посилання скаржника щодо поважності пропуску строку звернення до суду через оскарження рішення державного виконавця до начальника відділу є необґрунтованими.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_2 пропустила строк звернення до суду зі скаргою без поважних причин та відповідно обґрунтовано залишив скаргу без розгляду.

Доводи апеляційної скарги, щодо необґрунтованого висновку суду 1 інстанції щодо не поновлення строків на оскарження дій державного виконавця, та не задоволення її скарги, колегія суддів не приймає до уваги, тому, що вони не ґрунтуються на вимогах Закону, а зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Крім того, апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: