Постанова

Іменем України

20 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 523/18503/16-ц

провадження № 61-36555 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

представник відповідача - Матвєєв Віталій Юрійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого

2018 року у складі судді Сувертак І. В. та постанову апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Громіка Р. Д., Таварткіладзе О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом допублічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в якому просив: визнати припиненими договори іпотеки від 22 червня 2007 року та від 04 лютого 2009 року; зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме - нежилих приміщень за адресою - м. Одеса, Дніпровська дорога, 131, загальною площею - 89,4 кв.м, які належать на праві власності ОСОБА_4, накладену на підставі договорів іпотеки; вилучити з Державного реєстру іпотек записи про обтяження, а саме: договори купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк».

У лютому 2018 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просив: накласти арешт на нежилі приміщення, загальною площею - 89,4 кв.м., що знаходиться за адресою - м. Одеса, Дніпровська дорога, 131, які належать на праві власності ОСОБА_4, до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі; заборонити організатору відкритих торгів (аукціону) з продажу права вимоги Товарній біржі «ІННЕКС», вчиняти дії щодо організації продажу права вимоги за кредитним договором від 22 червня 2007 року, укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 до набрання законної сили судовим рішенням у справі; заборонити публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» вчиняти будь-які дії, спрямовані на продаж права вимоги за кредитним договором від 22 червня 2007 року, укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Заяву мотивовано тим, що позивач звернувся до суду із позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору іпотеки від 22 червня 2007 року, договору від 04 лютого 2009 року та зобов'язань за ними припиненими.

Разом із тим, 02 лютого 2018 року позивач дізнався з листа ТОВ «Електронні закупівлі» про те, що 24 січня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» розміщено на Веб-порталі PROZORRO оголошення щодо проведення аукціону з продажу «Право вимоги за кредитним договором від 22 червня 2007 року. Аукціон відбудеться 07 лютого 2018 року за початковою ціною 1 007 653, 48 грн. Ознайомившись в мережі Інтернет з інформацією відносно вищезазначеного лоту, позивач дізнався, що лот виставляється на продаж уже ввосьме. Такий продаж (якщо він відбудеться) прямо вплине на права та обов'язки сторін у справі, оскільки новий кредитор матиме право вимоги за договором кредиту від 22 червня 2007 року. Таким чином, для гарантування можливості захисту прав позивача та виконання рішення суду, необхідно вжити заходів щодо забезпечення позову.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2018 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року, заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нежилі приміщення, загальною площею - 89,4 кв. м., що знаходиться за адресою - м. Одеса, Дніпровська дорога, 131, які належать на праві власності ОСОБА_4, до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Заборонено організатору відкритих торгів (аукціону) з продажу права вимоги Товарній біржі «ІННЕКС» вчиняти дії щодо організації продажу права вимоги за кредитним договором від 22 червня 2007 року, укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Заборонено публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» вчиняти будь-які дії, спрямовані на продаж права вимоги за кредитним договором від 22 червня 2007 року, укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду мотивовані тим, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову співмірні з позовними вимогами, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. З наданих позивачем доказів вбачається наявність спору між сторонами відносно іпотечного майна. Якщо не буде накладено арешт на спірне нерухоме майно, заборонено вчиняти дії з продажу права вимоги за кредитним договором, який забезпечений іпотечним майном, існує ймовірність ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків судів обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судами не враховано, що договір відступлення права вимоги змінює кредитора і не змінює умови кредитного або іпотечного договору. Перехід права вимоги до нового кредитора жодним чином не впливає на права та обов'язки сторін за іпотечним договором, окрім заміни кредитора, і, фактично, іпотекодавець має можливість оскаржити право банку на звернення стягнення на нерухоме майно незалежно від того, яка особа є кредитором. Наклавши арешт, суд обмежив права банку, як іпотекодержателя.

У відзиві на касаційну скаргу представник позивача не погодився з доводами відповідача та просив залишити без змін постановлену у справі ухвалу про забезпечення позову та прийняту апеляційним судом постанову, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

У відзиві на касаційну скаргу посилається на те, що чинним на даний час рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року у задоволенні позову банку до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Вказаним рішенням встановлено, що строк давності повернення кредиту, який забезпечений іпотекою, минув. Тому банк не може вважатися кредитором. Разом з тим, банк намагається в черговий раз здійснити продаж права вимоги за кредитними договором та договором іпотеки, що призведе до затягування розгляду справи, обмежить права позивача на ефективний спосіб захисту. Вжиті заходи забезпечення позову гарантують права позивача.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Установлено, що звернувшись до суду з даним позовом ОСОБА_4просить визнати припиненими договори іпотеки від 22 червня 2007 року та від 04 лютого 2009 року, зняти заборону відчуження нерухомого майна - нежилих приміщень за адресою - м. Одеса, Дніпровська дорога, 131, загальною площею - 89,4 кв. м, накладену на підставі вказаних договорів іпотеки, вилучити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження цього майна.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд встановив, що між сторонами виник спір відносно іпотечного майна, банком вчиняються реальні дії щодо продажу права вимоги за кредитним договором, який забезпечений іпотечним майном, існує загроза ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно та заборони вчиняти дії з продажу права вимоги за кредитним договором, який забезпечений іпотечним майном, оскільки невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення по даній справі.

Доводи касаційної скарги відповідача, що договір відступлення права вимоги змінює кредитора і не змінює умови кредитного або іпотечного договору не впливають на висновки судів щодо наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки існує реальна загроза ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. При цьому, спосіб забезпечення позову відповідає змісту прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач та є співмірними цим вимогам.

Посилання у касаційній скарзі на те, що накладення арешту обмежує права банку, як іпотекодержателя спірного майна є необгрунтованими, оскільки в даному випадку оспорюється право банку на звернення стягнення на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані ухвалу місцевого суду та постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого

2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська