Справа № 452/3001/17 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/783/2043/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2017 року у справі за поданням старшого державного виконавця Самбірського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №2-1574/2004 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2017 року подання про видачу дублікату виконавчого листа задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 по 1/4 частині до повноліття дитини по цивільній справі №2-1574/2004, розглянутій Самбірським міськрайонним судом Львівської області 03.06.2004 року.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що він не був повідомлений про дату і час судового засідання.

Крім цього вважає, що подання про видачу дубліката виконавчого листа не в повній мірі відповідає вимогам, передбаченим ст. 119, 121 ЦПК України та не було сплачено судовий збір.

Так вказує, що в поданні відсутні посилання на докази, якими підтверджується втрата виконавчого документу , державний виконавець не подав жодних документів, в яких зафіксовано факт втрати виконавчого документу при передачі виконавчих проваджень у звязку зі звільненням головного державного виконавця Сташківа І.П.

На думку скаржника відсутність доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа є підставою для відмови у задоволенні подання.

Просить Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, що старший державний виконавець Самбірського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним поданням посилаючись на те, що виконавчий лист був втрачений.

В Самбірському міськрайонному відділ ДВС знаходився на примусовому виконанні виконавчий лист № 2-1574/2004, який видано на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 червня 2004 року, яким присуджено стягувати аліментні зобовязання із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 по 1/4 частині до повноліття дитини.

Вказаний виконавчий документ було втрачено при передачі виконавчих проваджень у звязку зі звільненням головного державного виконавця Сташківа І.П.

Згідно ч.1 ст. 370 ЦПК України, ( в редакції 2003 року чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), замість втраченого оригіналу виконавчого листа, суд який видав виконавчий лист має право за заявою стягувача видати його дублікат.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України, (в редакції 2003 року чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено, заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку предвлення виконавчого документа до виконання, до суду. Таке право стягувача передбачене також ч.1 ст. 371 ЦПК України, чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з ч.1 ст. 371 ЦПК України 2004 року підставою для поновлення строку предвлення виконавчого листа до виконання є поважність причин пропуску такого строку.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя відповідно до ст.212 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Відповідно до п.9 ч.2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: обов'язковість судового рішення.

Згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України, - і за її межами.

Як зазначено пп.5 ч.4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»: єдність системи судоустрою забезпечується обов'язковістю виконання на території України судових рішень.

Відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

В абзаці 3 п.22 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю „ДІД Коне" щодо офіційного тлумачення положень пункту 15 частини першої статті 37 Закону України „Про виконавче провадження" зазначено у взаємозв'язку з положеннями частини першої статті 41, частини п'ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 115 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини другої статті 2, абзацу шостого пункту 3.7 статті 3 Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до абзацу 2 п.З мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень пункту 20 частини першої статті 106, частини першої статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України у взаємозв'язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

За змістом абзацу 4-5 п.2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії „Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України „Про виконавче провадження", Конституційний Суд України, розглядаючи цю справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі „Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43)

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Ноrnsbу V. Gгеесе) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що ...право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність видачі дубліката виконавчого листа у звязку з його втратою.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала постановлена з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268 ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_6