Номер провадження 2/229/836/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 вересня 2018 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.,

при секретарі Цукаревій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю.

У позові вказала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування квартири від 01 листопада 2007 року. Разом із нею в квартирі зареєстрована її дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її невістка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. З червня 2015 року відповідачі в квартирі не мешкають, особистих їх речей в квартирі немає, за комунальні послуги вони не сплачують, знятися з реєстрації самостійно відповідачі не бажають. Позивачка оплачує комунальні послуги, які нараховуються по кількості осіб зареєстрованих в квартирі, тобто і за відповідачок. Реєстрація відповідачок в її квартирі перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися нею на свій розсуд, отримати субсидію.

Просить усунути перешкоди у користуванні нею її власністю, визнавши відповідачок такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

В судове засідання, позивачка не з'явилася, проте надала заяву, в якій просить слухати позов за її відсутності, наполягає на позові, просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачки в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви із клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Проти позовних вимог не заперечують.

З огляду на це, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд розглядає справу, керуючись вказаною нормою закону, а не ст. ст. 71,72 ЖК України, оскільки житло позивача є і було на період проживання відповідача приватним.

Суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договором дарування від 01 листопада 2007 року , зареєстрованим в реєстрі за №6532, посвідченим приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4, право власності на квартиру зареєстровано Комунальним підприємством Дружківським міським бюро технічної інвентаризації 15.11.2007 року /а.с.12/.

За адресою спірної квартири , крім позивачки зареєстрована її невістка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 13,32/.

Судом встановлено, що 18 серпня 2015 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 уклала шлюб із ОСОБА_6 та змінила прізвище з "Богачова" на "Явуз". 26 травня 2017 року вона отримала паспорт громадянина України на нове прізвище "Явуз". Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4(а.с. 24-30, 31).

З червня 2015 року відповідачки не проживають в квартирі, не несуть витрат на її утримання, не сплачують комунальні платежі. Ніхто перешкод відповідачкам у користуванні житлом не чинив. Факт непроживання відповідачок з червня 2015 року підтверджується актом від 05 липня 2018 року, складеним комісією КП "Комсервіс" в присутності сусідів / а. с.14/.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

За матеріалами справи підтверджено, що відповідачки не є власницями спірного нерухомого майна, відсутні в квартирі понад один рік без поважних причин, що порушує права власниці житла, яка на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, оскільки будь-яких інших домовленостей між ними не існує. До того ж відповідачки ОСОБА_2, ОСОБА_3 проти позовних вимог ОСОБА_1 не заперечують.

Таким чином, суд вважає, що позов про визнання відповідачок такими, що втратили право на користування житлом доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати по сплаті судового збору понесені позивачкою підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачок в сумі 704 грн. 80 коп. по 352 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 10-13,76-80, 206, 259, 263-265, 268, 27, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 її власністю, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2 , такими що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 44 в будинку №47 по вул.Космонавтів в м.Дружківка Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. по 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. з кожної.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом тридяти днів після проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 26 вересня 2018 року.

Суддя: Є. В. Петров