Справа № 201/5622/18
Провадження № 2/201/1997/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 вересня 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.

при секретарі - Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, третя особа: Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2018 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача, посилався на те, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016 № 269/11 "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування гаражів громадянам у м. Дніпропетровську (18 осіб)" ОСОБА_1 (забудовник) надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування гаражу. Між Дніпропетровської міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір від 17.11.2016 № 620, предметом якого є здійснення оплати відповідачем пайової участі у розвитку соціальної та інженерно - транспортної інфраструктури міста Дніпра шляхом перерахування грошових коштів до спеціального фонду міського бюджету у зв'язку з будівництвом та обслуговуванням гаражу відповідача. Згідно з п. 2.1. договору величина пайової участі згідно з розрахунком (додаток № 1 договору) становить 15 940,80 грн. додатком № 2 договору передбачено, що сума пайової участі підлягає сплаті протягом п'яти робочих днів з моменту укладання договору, тобто до 23.11.2016. Станом на час подання позову відповідач не виконала свій обов'язок по сплаті пайової участі у розвитку соціальної та інженерно - транспортної інфраструктури міста Дніпра, чим завдає збитки міському бюджету. У зв'язку з чим представник Дніпровської міської ради звернувся до суду за захистом порушеного відповідачем права територіальної громади міста на отримання грошових коштів на створення і розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Представник позивача подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, згідно обґрунтування, викладеного в позові та доказів, наявних в матеріалах справи. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулась, відзив на позов та доказів на спростування фактів, викладених у позовній заяві до суду не надала.

Представник третьої особи надав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності, вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим просить останні задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016 № 269/11 "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування гаражів громадянам у м. Дніпропетровську (18 осіб)" ОСОБА_1 (забудовник) надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування гаражу.

Між Дніпропетровської міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір від 17.11.2016 № 620, предметом якого є здійснення оплати відповідачем пайової участі у розвитку соціальної та інженерно - транспортної інфраструктури міста Дніпра шляхом перерахування грошових коштів до спеціального фонду міського бюджету у зв'язку з будівництвом та обслуговуванням гаражу відповідача (а.с. 9 - 13).

Згідно з п. 2.1 договору величина пайової участі згідно з розрахунком (додаток № 1 договору) становить 15 940,80 грн.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що забудовник сплачує величину пайової участі, вказану у п. 2.1. договору у строки згідно з графіком (додаток № 2 договору) до спеціального фонду міського бюджету.

Додатком № 2 договору передбачено, що сума пайової участі підлягає сплаті протягом п'яти робочих днів з моменту укладання Договору, тобто до 23.11.2016.

Станом на час подання позову відповідач не виконала свій обов'язок по сплаті пайової участі у розвитку соціальної та інженерно - транспортної інфраструктури міста Дніпра, чим завдає збитки міському бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об'єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища.

Статтею 327 ЦК України встановлено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", в редакції від 26.11.2016, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката (ч. 5 ст. 39 Закону).

Відповідно до ст. 40 Закону замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. Істотними умовами договору є: розмір пайової участі; строк (графік) сплати пайової участі; відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

На вимогу ч. 1 ст. 40 Закону міською радою прийнято рішення від 29.07.2011 № 5/14, яким затверджено Порядок залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська.

Відповідно до абз. 1 розділу 1 Порядку, цей Порядок визначає розмір пайової участі (внеску) замовників (забудовників) у створені (розвитку) соціальної та інженерно - транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська з урахуванням соціально - економічного значення об'єктів будівництва (реконструкції), зміни функціонального призначення тощо для міста.

Відповідно до абз. 3 розділу 1 Порядку цей Порядок застосовується для визначення розмірів пайової участі замовників (забудовників), які мають намір здійснити на території м. Дніпропетровська будівництво (реконструкцію) будь - яких об'єктів, незалежно від їх форми власності.

Згідно з абз. 2 п. 2.6 Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська та Положення про департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту від імені міської ради укладає департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, в особі його керівника.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, а саме, зокрема, з договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вимогами ст. 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Нормою ст. 625 ЦК України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити:

- суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення;

- три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначені правові наслідки застосовуються за загальним правилом - при наявності вини порушника.

У цивільному праві діє презумпція вини: особа, яка порушила зобов'язання, вважається винною, поки не доведе відсутність своєї вини.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 3.3.11, 3.3.12 Положення про департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 31.01.2018 № 31/29, третя особа здійснює моніторинг надходження коштів пайової участі до спеціального фонду міського бюджету та готує і направляє звернення до замовників якими порушено договірні зобов'язання з пайової участі.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання Договору Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України, даного Договору та Порядку №, затвердженого рішенням міської ради від 21.03.2007 № 6/11 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 5.3 договору за несвоєчасну або неповну сплату коштів пайової участі Забудовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Третьою особою здійснено розрахунок заборгованості замовника (забудовника), а також штрафних санкцій передбачених договором та інфляційних втрат (додається). Згідно розрахунку заборгованість відповідача складає: 15 940,80 грн. - основного зобов'язання, 4 201,01 грн. - пені, 702,08 грн. - 3% річних, 2993,68 грн. - інфляційних втрат, на загальну суму 23 837,57 грн.

До теперішнього часу кошти пайової участі до міського бюджету від відповідача не надходили. Доказів протилежного відповідачем суду надано не було.

Зазначене є порушенням договірних зобов'язань з боку відповідача та підставою для захисту прав у судовому порядку.

З огляду на загальні засади цивільного судочинства щодо змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України), законності та обґрунтованості рішення (ст. 263 ЦПК України), в межах заявлених позовних вимог та виходячи з принципу презумпції правомірності правочину, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Таким чином, оцінюючі усі докази, які були досліджені судом в ході розгляду даної цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (а.с. 8).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 263 - 265, 280 - 281 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, третя особа: Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради про стягнення грошових коштів - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1) на користь Дніпровської міської ради (код за , юридична адреса: просп. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, 49000) грошові кошти в сумі 23 837, 57 грн. (двадцять три тисячі вісімсот тридцять сім гривень 57 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1) на користь Дніпровської міської ради судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.С. Федоріщев