Справа № 461/921/17 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/783/1496/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Апеляційний суд Львівської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Іванова О.О.

З участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №461/921/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 квітня 2018 року постановлену судом у складі судді Городецької Л.М. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа Галицький відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання недійсним спадкового договору,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа Галицький відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання недійсним спадкового договору.

В квітні 2018 року ОСОБА_5 подала клопотання про забезпечення позову шляхом заборони державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Данила Галицького, 10/10, на підставі спадкового договору від 01.02.2011 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстраційний номер № 502. Вважає, що такий вид забезпечення позову є абсолютно співрозмірним та адекватним позовним вимогам і є заходом щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Данила Галицького, 10/10, на підставі спадкового договору від 01.02.2011 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстраційний номер № 502, до набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_4 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Звертає увагу, що на предмет спірного спадкового договору квартиру, яка знаходиться за адресою м. Львів, пл. Д.Галицького,10/10 накладено два арешти постановами державного виконавця, що унеможливлює вчинення ОСОБА_4 будь-яких дій щодо переоформлення прав на квартиру за спадковим договором, а тому жодної загрози не існує. ОСОБА_3 цього, шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті спадкодавця ще не пройшов, а відтак жодні права позивача не порушуються. Вказує на те, що позивач не надала суду жодних доказів які б підтверджували, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, тому просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено такі обставини.

В лютому 2017 року ОСОБА_5 звернулась з позовом до ОСОБА_6 про визнання спадкового договору укладеного 01 лютого 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що укладення спадкового договору відбулося шляхом порушення прав неповнолітньої ОСОБА_5, а саме права на утримання, оскільки на виконанні Галицького ВДВС знаходиться виконавчий лист №2-1590 виданий 25 квітня 2007 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 в розмірі 500 грн. щомісячно.

04 березня 2010 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме квартири №10 на пл. Д.Галицького,10 у м. Львові. Постанова про арешт майна боржника виконана ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» лише 24 січня 2012 року хоч зареєстрована в ОКП ЛОР « БТІ та ЕО» 04.03.2010 року за вх. номером 2324. У ОСОБА_5 наявна заборгованість по сплаті аліментів, а укладення спірного договору фактично унеможливило виконання рішення Галицького районного суду про стягнення аліментів.

В грудні 2017 року позивач уточнила позовні вимоги та змінила підстави позову, посилаючись на те, що вказаний спадковий договір має всі ознаки фіктивного правочину, оскільки ОСОБА_6 було відомо про наявність виконавчого провадження в якому він є боржником та він був укладений з метою ухилення від виконання рішення. Звертає увагу, що спірний договір був укладений під час дії постанови державного виконавця про накладення арешту на квартиру.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на квартиру на підставі спірного спадкового договору, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст.150 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 пунктом 2 ст.150 ЦПК України одним з видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При вирішенні заяви про забезпечення позову, судом першої інстанції дотримано зазначені вимоги та розяснення, зокрема, взято до уваги, що між сторонами дійсно існує спір та невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист оспорюваних прав позивача в разі задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що на предмет спірного спадкового договору квартиру, яка знаходиться за адресою м. Львів, пл. Д.Галицького,10/10 накладено два арешти постановами державного виконавця, що унеможливлює вчинення ОСОБА_4 будь-яких дій щодо переоформлення прав на квартиру за спадковим договором, а тому жодної загрози не існує, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки накладення арешту на квартиру та заборона вчиняти дії щодо оформлення права власності на підставі спірного спадкового договору є різними видами забезпечення позову та суд не позбавлений права застосувати кілька видів забезпечення позову.

Твердження в апеляційній скарзі щодо ненадання позивачем доказів, які б підтверджували, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення, колегія суддів визнає абсолютно безпідставними, оскільки в матеріалах справи мітиться достатньо доказів, які підтверджують підстави позову.

Зокрема, позивач надала суду свідоцтво про смерть відповідач ОСОБА_6, докази того, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6, прийняла спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи, а відтак між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза утруднення виконання рішення в разі задоволення позову.

ОСОБА_3 цього, колегія суддів звертає увагу, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, а тому жодним чином не порушують прав відповідача по справі ОСОБА_4

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384,391 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 27 вересня 2018 року.

Головуючий: Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.ОСОБА_9Приколота