Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 554/12914/15-ц

провадження № 61-18496св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 8 філії «Полтавське регіональне управління».

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 березня 2017 року у складі судді Триголова В. М.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2016 року у складі судді Шевської О. І. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 депозитний вклад за договором № 331832/319745/6-15 «Пенсійний» від 12 лютого 2015 року (далі - договір) у розмірі 27 643,53 доларів США та проценти за період до 12 серпня 2015 року у розмірі 884,53 доларів США, а всього - 28 528,06 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення становить 724 898 грн 01 коп.

У іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що банк належним чином не виконував умови договору в частині повернення позивачу суми депозитного вкладу після закінчення терміну дії депозиту, що свідчить про порушення прав позивача на користування належними йому коштами, у зв'язку із чим на користь ОСОБА_1 з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підлягає стягненню депозитний вклад у розмірі 27 643,53 доларів США та проценти у розмірі 884,53 доларів США. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами існують договірні правовідносини, чинне законодавство України не передбачає відшкодування моральної шкоди за неналежне виконання зобов'язань, які виникають із договорів.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2016 року у складі судді Шевської О. І. заяву уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2016 року залишено без розгляду.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду заяви про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2016 року, однак у судові засідання, призначені на 18 серпня 2016 року та 03 жовтня 2016 року, не з'явилась, у зв'язку із чим суд на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року залишив заяву банку без розгляду.

28 листопада 2016 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало до суду апеляційну скаргу на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2016 року, у якій просило поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції.

Вказана апеляційна скарга здана до поштового відділення 24 листопада 2016 року.

Заявником в апеляційній скарзі зазначено, що строк на апеляційне оскарження ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2016 року пропущено з поважних причин, оскільки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» отримало оскаржувану ухвалу суду першої інстанції лише 07 листопада 2016 року.

Суд апеляційної інстанції, врахувавши дату отримання банком оскаржуваної ухвали суду першої інстанції - 07 листопада 2016 року та прийнявши до уваги дату відправлення апеляційної скарги до суду - 24 листопада 2016 року, дійшов висновку про неповажність причин пропуску заявником строку на апеляційне оскарження ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2016 року, а тому ухвалою від 10 січня 2017 року відмовив ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та залишив без руху апеляційну скаргу банку на ухвалу суду першої інстанції, постановлену 03 жовтня 2016 року, зазначивши про необхідність заявника вказати інші поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

13 лютого 2017 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повторно подано до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2016 року, у якій як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження, посилалося на те, що банк не отримував судової повістки про виклик до суду першої інстанції під час вирішення питання про перегляд заочного рішення. Така причина пропуску строку, на думку представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», є поважною, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 13 березня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2016 року.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 10 січня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» залишено без руху для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням інших, поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2016 року. 13 лютого 2017 року банк подав до апеляційного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якій зазначав, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не було отримано судової повістки про виклик до суду першої інстанції під час вирішення питання про перегляд заочного рішення. Такі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження суд не визнав поважними, оскільки вони не пов'язані із непереборними та об'єктивними причинами, які перешкоджали чи могли перешкоджати зверненню до апеляційного суду у визначені чинним законодавством строки, оскільки заявник отримував копію оскаржуваної ухвали суду 07 листопада 2016 року.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просив скасувати заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2016 року, ухвалу цього ж суду від 03 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 березня 2017 року і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що банк не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви про перегляд заочного рішення, а тому постановлена судом першої інстанції ухвала про залишення вказаної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року є незаконною та необґрунтованою. Крім того, апеляційний суд не взяв до уваги, що зазначена ухвала надійшла до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» лише 08 листопада 2016 року, що вказує на поважність причин пропуску банком строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 12 квітня 2017 року у складі судді Червинської М. Є. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2016 року та ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2016 року, у зв'язку із тим, що вони не переглядались в апеляційному порядку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 29 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 березня 2017 року.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41).

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою статті 121 ЦПК України 2004 року суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, а саме, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом із цим згідно із частиною третьою статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою у зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши подану ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заяву про поновлення строків та додатні до неї документи, перевіривши матеріали справи та врахувавши вимоги ЦПК України 2004 року, правомірно відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2016 року, оскільки підстави, на які посилається заявник, не пов'язані із непереборними та об'єктивними причинами, які перешкоджали чи могли бути перешкодою для подачі апеляційної скарги у строки, визначенні чинним законодавством України. Посилання заявника на те, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції банк отримав 07 листопада 2016 року, не заслуговують на увагу, оскільки апеляційну скаргу здано до поштового відділення 24 листопада 2016 року, тобто з пропуском п'ятиденного строку, визначеного нормами ЦПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції не вбачається, що судом при розгляді справи допущено порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю.В. Черняк