АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«20» вересня 2018 року м. Херсон

Справа № 661/739/18

Провадження № 22-ц/791/1231/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПрушинська О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Червоненко Д. В. від 18 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_6 звернулася з вище зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2016 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 06 червня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінильних справ від 18 листопада 2016 року стягнуто з ОСОБА_5 на її користь заборгованість за договором позики в сумі 106 795,21 грн., інфляційні збитки в розмірі 76 341,80 грн., 3 % річних в сумі 10 551,93 грн., а всього 193 688,94 грн. та судові витрати в сумі 1 936,89 грн.

Позивач зазначала, що до теперішнього часу судове рішення не виконано, відповідач погашає заборгованість за судовим рішенням нерегулярними платежами невеликими сумами? тому вона, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Позивач просила суд стягнути з ОСОБА_5 інфляційні збитки у розмірі 51 021,81 грн. та три відсотки річних в сумі 12 528,36 грн, а всього 63 550,17 грн,вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 травня 2018 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 інфляційні збитки в розмірі 49190,10 грн., три проценти річних в сумі 10733,26 грн., судовий збір у сумі 664,56 грн., всього 60587,92 грн..

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції при розрахунку інфляційних втрат і трьох відсотків річних помилково нарахував інфляційні втрати та три відсотки річних не на суму основного боргу, а на суму основного боргу з інфляційними втратами та трьома відсотками річних.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 посилалась на надуманість доводів скарги, просила її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно із пунктом 8 Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Враховуючи, що наразі апеляційні суди в апеляційних округах не утворені, справа підлягає перегляду в апеляційному порядку Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває Новокаховський міський суд Херсонської області, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з того, що за час невиконання рішення суду з 18 лютого 2016 року по 15 січня 2018 року у зв'язку із знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів позивачу належить до сплати 49 190,10 грн. та три відсотки річних у сумі 10 733,26 грн. Суд першої інстанції зазначив про те, що відомості про невиконання боржником рішення суду в частині стягнення з неї судового збору в матеріалах справи відсутні, постанова про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2016 року стосується примусового виконання рішення Новокаховського міського суду про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 заборгованості за договором позики в сумі 106795,21 грн., інфляційних збитків в розмірі 76341,80 грн. і 3 % річних в сумі 10551,93 грн., а всього 193688,94 грн, тому нарахування за ст. 625 ЦК україни підлягає сума 193 688,94 грн, а не 195 625,83 грн, як просила позивач з урахуванням судового збору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, яке набрало законної сили 02 червня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість за договором позики в сумі 106 795,21 грн., інфляційні збитки в розмірі 76 341,80 грн. і 3 % річних в сумі 10 551,93 грн., а всього 193 688,94 грн., а також судовий збір 1936,89 грн /а. с. 10 - 11/.

На виконання вище зазначеного судового рішення Новокаховським міським судом Херсонської області 07 липня 2016 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за договором позики. 14 липня 2016 року державним виконавцем Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження на підставі зазначеного виконавчого листа /а. с. 12/.

Відповідно до поточних виписок за контрактом у період з 07 вересня 2016 року по 14 січня 2018 року ОСОБА_5 сплатила в рахунок погашення боргу 16 179,61 грн /а. с. 5 - 7/.

Предметом позову у цій справі є стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України у зв'язку з неналежним виконанням судового рішення про стягнення грошових коштів.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, з правом позивачки на отримання грошових коштів за рішенням суду кореспондується обов'язок відповідачки сплати вказаної суми.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (686/21962/15-ц), у якій Велика Палата Верховного Суду зазначила про необхідність відступити від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України); та погодилася з висновком ВСУ, викладеним у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295цс16, за змістом якої грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за неналежне виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, є законним та узгоджується з зазначеними вище нормами матеріального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що суд першої інстанції при розрахунку інфляційних втрат і трьох відсотків річних помилково нарахував інфляційні втрати та три відсотки річних не на суму основного боргу, а на суму основного боргу з інфляційними втратами та трьома відсотками річних підлягають відхиленню, оскільки рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2016 року стягнуто загальну суму заборгованості - 193 688,94 грн.

Враховуючи вище зазначене, доводи апеляційної скарги, як такі, що не ґрунтуються на законі, не містять нових фактів чи засобів доказування, висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню, рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Головуючий підписЛ. П. Воронцова
Судді: підпис підписП. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова

Дата складання повного судового рішення 20 вересня 2018 року.

З оригіналом згідно: Копія постанови оформлена 20 вересня 2018 року Постанова набрала законної сили 20 вересня 2018 року

Суддя Секретар судового засіданняЛ. П. Воронцова О. В. Прушинська