АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 766/5000/17
Номер провадження: №22-ц/791/1069/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Майданіка В.В.,

ОСОБА_2,

секретар Цвєткова І.С,

за участю :

позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто"на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання правочину недійсним та застосування реституції.

В обґрунтування вимог зазначив, що 09 вересня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір №720637, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля за рахунок об'єднання грошових коштів учасників через систему АвтоТак. Відповідно до додатку №1 до договору метою його укладення було отримання автомобіля KIA Ceed вартістю 393600 грн. Проте, ані в самому договорі, ані в додатках до нього не вказані підприємство, з яким відповідач укладав договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер та/або дистриб'ютор, а також інші основні характеристики автомобіля.

Посилаючись на те, що договір не містить строків та/або термінів отримання автомобіля та строку, після якого договір припиняє свою дію, договором визначені жорсткі обовязки позивача, при цьому угода не містить визначення відповідальності товариства за порушення умов договору або їх невиконання, договір укладений у порушення вимог Сімейного Кодексу України, оскільки не була отримана згода дружини позивача на укладення оспорюваного договору, договір укладено під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, умови договору є несправедливими по відношенню до позивача у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача, позивач просив суд визнати недійсним з моменту укладення договір №720637 від 09 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Авто Просто» та стягнути з відповідача 37 682,71 грн, які були сплачені на виконання договору.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштівзадоволено.

Визнано недійсним з моменту укладення договір №720637 від 09.09.2016 року, укладений між ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та товариством з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" (місце знаходження: м. Київ, Столичне шосе, 90 4-1 поверх, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" (місце знаходження: м. Київ, Столичне шосе, 90 4-1 поверх, ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) грошові кошти в сумі 37682,71 грн.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «Авто Просто», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п.8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України та п.3 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, тому Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, при цьому ТОВ "Авто Просто" без залучення власних коштів формувало групи клієнтів за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи залучених до умов діяльності системи "АвтоТак", укладений сторонами договір від 09.09.2016 року, в силу ст. 19 ЗУ "Про захист прав споживачів" та ст.ст. 203, 215 ЦК України є недійсним, у звязку з чим, кошти сплачені позивачем підлягають стягненню з відповідача у порядку визначеному ст.1212 ЦК України.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов до них не повно зясувавши суттєві обставини справи та з порушенням норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 09 вересня 2016 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Авто Просто» було укладено договір № 720637, за умовами якого відповідач бере на себе зобов'язання адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля через систему АвтоТак.

Згідно п.11 ст.4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах належить до фінансових послуг.

ТОВ «Авто Просто» відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 19 січня 2012 року № 40 зареєстроване у державному реєстрі фінансових установ згідно з вимогами закону та отримало ліцензію на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринку фінансових послуг.

Укладаючи оспорюваний договір, ТОВ "Авто Просто" діяло на підставі наданої 15 вересня 2015 року Ліцензії на право надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах (а.с.43).

Відповідно до умов додатка №1, який є невідємною частиною договору, ОСОБА_3 погоджено марку автомобіля та його модель, а також поточну ціну автомобіля, а саме транспортний засіб Kia Ceed вартістю 393 600 грн.

Додатком № 1 до договору позивач зобов'язався сплатити: винагороду за послуги, пов'язані з включенням договору до системи «АвтоТак» та формування групи у % + ПДВ у розмірі 14169,60 грн, періодичний платіж у % - 0,8333, щомісячну винагороду - 0,415+ПДВ; винагороду за послуги, пов'язані з передачею автомобіля учаснику 3,00+ПДВ.

Згідно з умовами додатка № 2 до договору ОСОБА_3, як учасника, зобов'язано протягом строку дії договору належним чином та у встановлений строк виконати усі зобов'язання зі сплати періодичних платежів разом із щомісячною винагородою товариства, учасник має право на сплату 50 % від розміру щомісячної винагороди у складі кожного сплаченого авансового платежу.

На підставі вказаного договору ОСОБА_3 було сплачено відповідачу внесок у розмірі 14169,60 грн. (зворот а.с. 23).

У подальшому, на виконання умов укладеного договору, позивачем протягом вересня грудня 2016 та січня 2017 року сплачувались щомісячно грошові внески на загальну суму 23343 грн 70 коп. (а.с.22).

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Позивач, звертаючись в суд з позовом, послався на норми ст. ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів", вказував зокрема, що договір з ТОВ "Авто Просто" в цілому є несправедливим, оскільки дії відповідача є забороненими через невизначеність таких істотних умов договору, як ціна, чітко визначених технічних характеристик автомобіля, строку дії договору. Крім того, наведеними обставинами обґрунтовував здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики, що порушує його права як споживача послуг, не спрямованої на реальне настання правових наслідків.

Статті 18 та 19 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачають різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними.

Відповідно до положень, зазначених у ч. 1, пункту 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми».

Результат аналізу пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки у їх сукупності: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару, відсутність яких виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» висловлений у постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40 цс13 та від 25 червня 2014 року у справі № 6-74 цс14.

Таким чином, укладена угода в рамках системи придбання товарів у групах не є утворенням та розвитком пірамідальних схем у розумінні пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ТОВ «Авто Просто» надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі угод з учасниками групи є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати.

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Як вбачається з договору, укладеного між ТОВ «Авто Просто» та позивачем, предметом договору сторін, укладеного в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоТак», є надання учаснику програми фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання ним автомобіля.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 розділу ІІ договору, учасник, який належним чином виконує свої зобов'язання за даним договором, отримує автомобіль через визначені договором механізми надання права на отримання автомобіля.

П.7.1 ст.7 договору передбачає право позивача на звернення з проханням надати будь-яку марку та/або модель автомобіля, що відрізняється від марки та/або моделі автомобіля, зазначеного в додатку №1.

Умовами ст. 9 договору передбачена можливість заміни марки або моделі автомобіля на іншу у разі, якщо обумовленої додатком №1 до договору моделі чи марки автомобіля буде припинено постачання або випуск.

Таким чином не зазначення в договорі чітко визначених технічних характеристик автомобіля не є підставою для визнання його в цілому несправедливим по відношенню до споживача, оскільки предметом договору, що оспорюється, є надання учаснику програми фінансової послуги з адміністрування фінансових активів з метою придбання учасником автомобіля.

Умовами договору спростовуються посилання позивача на відсутність домовленості щодо строку дії договору. Зокрема, статтею пятою договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами й діє протягом десяти років, але у будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобовязань, передбачених договором.

Таким чином, при укладенні договору сторони на власний розсуд визначили строк його дії.

Передбачені договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, у вигляді періодичних платежів на окремий поточний рахунок ТОВ «Авто Просто» для оплати поточної ціни автомобіля, яка за умовами договору встановлюється постачальником кожного місяця в останній робочий день місяця та є основою для розрахунку грошового розміру періодичних платежів та винагороди товариству, передбачених договором.

Ціна автомобіля, зазначена у додатку №1 до договору, є поточною ціною, яка діє на день укладення договору та зазначена для визначення винагороди за послуги, повязані з включенням договору до системи АвтоТак та формування групи.

Право на розрахунок щомісячних платежів у відповідності до поточної ціни товару (автомобіля) також закріплено в Ліцензійних умовах провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, затверджених Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 09.10.2012 № 1676, які діяли на час укладення оспорюваного договору, зокрема відповідно до п. 6.2. Ліцензіат під час провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах з урахуванням вимог цих Ліцензійних умов може: змінювати розмір періодичних платежів на підставі зміни поточної ціни товару, встановленої постачальником.

Визначення в договорі ціни не у вигляді певної суми грошових коштів, а шляхом вказівки на спосіб її визначення з використанням додаткового критерію - встановлення ціни виробником та/або імпортером, та/або дистриб'ютором, не суперечить законодавству і є загальноприйнятим в практиці.

Відповідно до частин третьої та п'ятої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до статті 19 угоди підписання останньої та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди й додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «ОСОБА_4 просто», уважно прочитав та зрозумів угоду та додатки до неї, що засвідчив своїм підписом.

Крім того, згідно із п.12.1.5 статті 12 укладеного між сторонами спору договору, учаснику системи надається 14 календарних днів для того, щоб він міг ознайомитись із договором, та прийняти його умови або відмовитись від договору про адміністрування. Вказаним приписом укладеного договору передбачено повернення учаснику суми сплачених ним коштів за умови подання учасником відповідної заяви про односторонню відмову від договору. При цьому, у разі розірвання договору, протягом 30 календарних днів із дати отримання заяви учасника, ТОВ ''Авто Просто'' здійснює повернення сплачених коштів. Зазначені норми договору вказують на те, що позивач мав достатньо часу для ознайомлення з умовами договору та не звернення з заявою про відмову від договору, свідчить про розуміння та прийняття умов угоди.

Доводи позивача про відсутність згоди його дружини на укладання оскаржуваного договору, є юридично необґрунтованими, оскільки згідно ч.2 статті 65 Сімейного Кодексу України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого із подружжя.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність доводів позивача щодо несправедливості умов спірного договору, введення його в оману, із матеріалів справи не вбачається наявності в оспорюваному договорі умов, що є несправедливими щодо позивача, порушують принцип добросовісності та призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, та не доведено наявності у діях відповідача ознак нечесної підприємницької практики.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ухвалення рішення з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі ст.141 ЦПК України у зв'язку з ухваленням судового рішення судом апеляційної інстанції з позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати повязані з оплатою судового збору на користь апелянтау розмірі 1920 грн.

Керуючись ст.ст. 367,374,376 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 березня 2018 року скасувати та постановити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" судовий збір у сумі 1920 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17.09.2018 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

ОСОБА_2