Справа № 703/3019/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Римському Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем перебуває з 20 жовтня 2007 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне проживання з відповідачем припинили по причині того, що мають різні погляди на сімейне життя та взаєморозуміння, в звязку з цим подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі.

Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, однак в попередньому судовому засіданні пояснила, що в шлюбі з відповідачем спільно не проживає більше двох років, у них відсутній спільний бюджет та спільне майно. Відповідач проживає в м. Умань, до дітей приїжджає раз у місяць. Крім того зазначила, що між ними виникають часті сварки, які впливають на психічний стан дітей, в звязку з чим вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе.

Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. В судовому засіданні 15 червня 2018 року зазначив, що має намір зберегти сімю, так як у них в шлюбі малолітні діти. Вважає, що сімя існує на відстані, а в м. Умань він працює, щоб забезпечити сімю та малолітніх дітей.

30 січня 2018 року судом було надано термін для примирення, однак в зазначений судом термін сторони не примирились та надали суду заяви в яких просили розірвати шлюб.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно із ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-СР № 036153 зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області та виданого 20 жовтня 2007 року, актовий запис № 550 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4).

Згідно свідоцтва про народження серія І-СР № 082019 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 22 жовтня 2008 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Із свідоцтва про народження серії І-СР № 185445 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 21 березня 2014 вбачається, що сторони є батьками малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач в судове засідання не зявився, але проти розірвання шлюбу не заперечує, про що подав відповідну заяву, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З позовної заяви вбачається, що позивач бажає залишити прізвище «Кобенко».

У відповідності зі ст. 133 ч.3 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, повязані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Згідно зі ст. 137 ч.2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Договором про надання правничої допомоги, укладеним 26 березня 2017 року між адвокатом ОСОБА_7 та позивачем ОСОБА_1 передбачено, що за надання правничої допомоги за цим договором клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 780 гривень, який визначено за домовленістю сторін; клієнт окрім гонорару сплачує адвокату вартість наданих послуг при наданні правничої допомоги, перелік та вартість яких визначається в розрахунку обсягу вартості наданих послуг та розміру компенсації витрат по наданню правничої допомоги та в акті виконаних робіт при наданні правничої допомоги. Клієнт, погоджуючись з проведенням фактичних витрат, компенсує їх адвокату, а у разі відсутності коштів на їх оплату своєчасно повідомляє про це адвоката. За клієнта виплата адвокату гонорару та витрат може бути здійснена третіми особами (а.с. 31).

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надала суду свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, серія ЧК № 000759, квитанцію № 26/17 від 26 вересня 2017 року, попередній розрахунок суми судових витрат № 26/17 від 30 січня 2018 року договір, № 26/17 про надання правничої допомоги від 26 вересня 2017 року, (а.с. 26-31).

Відтак, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат за надання правничої допомоги в розмірі 780 гривень.

Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674 - VI у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відтак, суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 50 % судового збору.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки, відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті ОСОБА_1 з Державного бюджету судом повертається 50 % судового збору, отже з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 320 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 56, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст.82, 133, 137, 141, 223, 247, п. 3 ч. 1 ст. 270, 280, 282 ЦПК України,-

вирішив:

ОСОБА_8 Сергіївни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителька АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого та жителя в ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 20 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 550.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачу «Кобенко».

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительці АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого 03 липня 2018 року за квитанцією № 0.0.860067032.1 в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого та жителя в ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителька АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 320 (триста двадцять) гривень сплаченого судового збору та 780 (сімсот вісімдесят) гривень витрат за надання правничої допомоги, а всього 1100 (одна тисяча сто) гривень.

Рішення може бути оскаржене позивачем в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителька АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований та жителя в ІНФОРМАЦІЯ_5.

Головуючий О.П.Опалинська