Справа № 182/1311/18
Провадження № 2/0182/1780/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.09.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О.В.

секретаря Нагаєвої Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі за цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 27 лютого 2018 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 02 лютого 2011 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 11900 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Згідно п.2.1.1.5.7 Договору власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг.

У порушення ст.ст.526,527,530,1054 ЦК України та умов Договору відповідач зобов'язання за вказаним Договором належним чином не виконав.

Станом на 23 січня 2018 року заборгованість відповідача за Договором склала 117000 грн. 00 коп., яка складається з наступного: 12380 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 104620 грн. 00 коп. - нараховані проценти за користування кредитом.

Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором у розмірі 117000 грн. 00 та понесені ним судові витрати.

04 травня 2018 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 54-57), згідно якого просить відмовити у позові у повному обсязі, мотивуючи наступним.

Як вбачається зі змісту доданої позивачем анкети-заяви від 02 лютого 2011 року, він звернувся з проханням до позивача про оформлення на його ім'я дебетової особистої картки.

Будь які відомості про його звернення із заявою про надання йому кредиту у розмірі 11900 у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у вказаній заяві-анкеті відсутні. Також з анкети-заяви неможливо встановити номер платіжної картки. Тому посилання позивача на анкету-заяву від 02 лютого 2011 року на підтвердження оформлення кредитного договору б/н не необґрунтованими.

Крім того, в Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, що додається позивачем зазначено дату старту карткового рахунку як 09 березня 2011 року. Також в зазначеній довідці було вказано, що він отримав картку № НОМЕР_1, G 180 «Універсальна GOLD180» від 09 січня 2014 року зазначено номер угоди SAMDN90172. Анкета-заява від 02 лютого 2011 року значиться за № 195916279. Доказів, яку саме картку він отримав 02 лютого 2011 року позивачем не надано.

Також позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг він прочитав та з ними погодився в день підписання анкети-заяви та вони в подальшому не змінювались.

Анкета-заява від 02 лютого 2011 року не містить даних про розмір наданого кредиту, відсотків за користування кредитом, стягнення штрафів, пені та інших платежів, про стягнення яких просить позивач, тому є безпідставними нарахування позивачем заборгованості по процентам за користування кредитом.

Зазначає, що за наданими позивачем копіями документів неможливо встановити, що вони належать до одного і того ж договору, оскільки немає однакових ознак, які б їх об'єднували: дати підписання договору, № договору, 3 платіжної картки та строк дії картки.

Оскільки підставами позовних вимог є стягнення кредитної заборгованості саме по кредитному договору б/н від 02 лютого 2011 року, але банком не надано належних та допустимих доказів, що свідчили б про отримання ним кредиту у розмірі, передбаченому кредитним договором, тому немає можливості перевірити правильність наданого банком розрахунку суми заборгованості за вказаним кредитним договором. Враховуючи викладене, вважає, що позивачем не доведено обґрунтованість позовних вимог, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

30.05.2018 року на адресу суду від представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1, з додатками (а.с. 64- 70), згідно якої просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, мотивуючи тим, що 19 серпня 2008 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_2 зі строком дії до серпня 2012 року. 02 лютого 2011 року відповідач пройшов повторну ідентифікацію та підписав нову анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (копія якої міститься у матеріалах справи). 31 липня 2012 року картка була пере випущена на картку № НОМЕР_3 зі строком дії до січня 2016 року. 09.01.2014 року відповідачу було перевипущено кредитну картку на престижну картку «Універсальна GOLD180» № НОМЕР_1 , відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком дії до серпня 2017 року. При перевипуску картки, заборгованість переноситься на новий картковий рахунок. В розрахунку заборгованості позивачем зазначено заборгованість, що була перенесена на останню пере випущену картку № НОМЕР_1 .

Також представник позивача посилався, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка разом з Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг.

Із анкети - заяви від 02 лютого 2011 року вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписам засвідчив, що згоден з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

З наданої виписки по рахунку вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, тому його твердження щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсності.

Підвищення процентної ставки повністю узгоджувалося з Умовами та правилами надання банківських послуг, нарахування процентів, неустойки та пені було здійснено правомірно, у відповідності до умов чинного договору та діючого законодавства.

Також в матеріалах справи наявні заперечення ОСОБА_1, що надійшли на адресу суду 27 червня 2018 року (а.с. 91-102).

Представник позивача в судове з-асідання не зявився в позовній заяві зазначив, що проти розгляду справи за відсутності представника Банку не заперечує (а.с.5)

Від представника позивача Прус О.О. до суду надійшла заява в якій він просить суд справу слухати без його участі. Проти задоволення позову заперечує (а.с.104).

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 02 лютого 2011 року ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 10).

Відповідно до вказаної заяви, відповідач, ознайомившись із переліком послуг, що можуть бути надані, а саме: 1) платіжна картка кредитка «Універсальна»; 2) зарплатна картка; 3) картка Gold; 4)пенсійна картка; 5) ощадкнижка; 6)дебетова особиста картка, зазначив, що бажає оформити на своє ім'я саме дебетову особисту картку.

Одночасно з вказаною карткою банком було подано до суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року (а.с.11-35).

Згідно частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору ж умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Кодексу).

Згідно ст. 627 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договір даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Аналізуючи наведені вище положення Закону, суд зауважує, що істотними умовами кредитного договору є його предмет (сума грошових коштів, що надається в кредит), строк повернення кредиту (термін, після спливу якого кредитні кошти мають бути повернуті кредитору) та його ціна (розмір процентів за користування кредитними коштами).

Таким чином, саме із зазначених істотних умов сторони, укладаючи кредитний договір, повинні були досягнути згоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» від 02 лютого 2011 року.

ОСОБА_1 своїм підписом у заяві-анкеті про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» від 02 лютого 2011 року погодив, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, пам'яткою клієнта становить договір між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ним про надання банківських послуг, ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.

Не можна погодитися з доводами Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», про те, що Умови та правила надання банківських послуг у публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» містять всі істотні умови договору кредиту.

Так, Умови та правила надання банківських послуг у публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» не містять підпису ОСОБА_1

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг у публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» є складовою частиною договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 про надання банківських послуг від 02 лютого 2011 року і що саме ці Умови мав на увазі ОСОБА_1, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк», та відповідно, досягнення згоди з істотних умов договору кредиту, що стосуються процентної ставки, комісії, відповідальності за порушення грошових зобов'язань, які впливають на сукупну вартість кредиту.

За змістом заяви-анкети про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» ОСОБА_1 просив надати послуги з оформлення дебетової особистої картки.

Відповідно до п.1,2 розділу 3 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року №705, користувачі мають право використовувати електронні платіжні засоби для здійснення платіжних операцій відповідно до режимів рахунків, установлених нормативно-правовими актами Національного банку та умов договору з емітентом.

Залежно від умов, за якими здійснюються платіжні операції з використанням електронних платіжних засобів, можуть застосовуватися дебетова, дебетово-кредитна та кредитна платіжні схеми.

Дебетова платіжна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу в межах залишку коштів, що обліковуються на його рахунку.

Дебетово-кредитна платіжна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу в межах залишку коштів, що обліковуються на його рахунку, а якщо їх недостатньо або немає, то за рахунок наданого банком кредиту.

Кредитна платіжна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит або в межах кредитної лінії.

На підставі Анкети-заяви від 02 лютого 2011 року було видано ОСОБА_1 саме дебетову картку, використання якої передбачає здійснення клієнтом операцій включно в межах залишку коштів, які обліковуються на його картрахунку. Будь-яких зауважень чи застережень з приводу того, що картка, яка видається клієнту є дебетово-кредитною анкета - заява від 02 лютого 2011 року не містить.

Наявна в матеріалах справи Анкета- заява ОСОБА_1 не може вважатися належним та допустимим доказом факту укладення між сторонами кредитного договору, оскільки вона містить лише про відмітку отримання відповідачем дебетової особистої картки, однак відомості про отримання вказаного числа разом із дебетовою карткою кредитної картки «Універсальна» дана заява не містить, що стверджується відсутністю будь-якої відмітки про бажання відповідачем отримати таку картку, поставленої у відповідній графі анкети- заяви.

Крім того, наведена заява-анкета ОСОБА_1 не містить зазначення кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Універсальна», відповідна графа не заповнена.

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

У такому разі договором між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 про надання банківських послуг від 02 лютого 2011 року не встановлено обов'язку публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» надання ОСОБА_1 кредиту, строк та умови.

Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 (картрахунок НОМЕР_1 від 09 січня 2014 року) містить інформацію про те, що 09 березня 2011 року здійснено старт карткового рахунку, договір SAMDN90172, відповідач отримав картрахунок НОМЕР_1 на умовах G 180 «Універсальна GOLD180+». 09 січня 2014 року відбулася зміна кредитного ліміту та встановлено кредитний ліміт у розмірі 11900, 00 грн. (а.с. 9).

В той же час, з відповіді на відзив та довідки, доданої неї (а.с. 88) вбачається, що кредитна картка НОМЕР_1 відкрита 09 січня 2014 року була перевипущена в межах кредитного договору б/н від 19 серпня 2008 року.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що за цим кредитним договором б/н від 19 серпня 2008 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_2 зі строком дії до серпня 2012 року. 02 лютого 2011 року відповідач пройшов повторну ідентифікацію та підписав нову анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (копія якої міститься у матеріалах справи). 31 липня 2012 року картка була пере випущена на картку № НОМЕР_3 зі строком дії до січня 2016 року. 09.01.2014 року відповідачу було перевипущено кредитну картку на престижну картку «Універсальна GOLD180» № НОМЕР_1 , відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком дії до серпня 2017 року (а.с. 64 на звороті)

За змістом виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 міститься дата встановлення кредитного ліміту в сумі 11900,00 грн. 09 січня 2014 року (а.с. 76 на звороті).

Отже виписка по особовому рахунку ОСОБА_1 та довідка про зміну умов кредитування стосується правовідносин з договору між сторонами кредиту від 09 січня 2014 року № SAMDN90172, який не є предметом спору у справі та не є належними доказами у даній справі.

Разом з тим у матеріалах справи відсутній договір між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту № SAMDN90172, який мається у довідці про зміну умов кредитування та кредитний договір б/н від 19 серпня 2008 року, укладанням якого позивач обґрунтовує підписання анкети-заяви від 02 лютого 2011 року та видачу ОСОБА_1 картки № НОМЕР_1.

Твердження представника банку про те, що відповідач отримував за договором від 19 серпня 2008 року банківську картку, яка періодично перевипускалась та строк дії договору лонгувався з поповненням картрахунку новими сумами кредитного ліміту є недоведеними.

Крім того, змістом п. 2.9.. Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого постановою Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 (у редакції, що діяла станом на 31 травня 2009 року), кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування. Строк дії кредитної лінії, яка відкривається під платіжні картки, визначається договором між клієнтом та емітентом. Кредитування держателів платіжних карток у межах обраної емітентом кредитної схеми регламентується внутрішніми документами банку з питань кредитування та договором між клієнтом і банком-емітентом. Клієнт на власний розсуд або відповідно до умов договору (якщо кредит має цільовий характер) частково або в повному обсязі використовує впродовж строку його дії кредит і має зобов'язання повернути кредит та проценти за його користування на умовах, передбачених договором. Після виконання зобов'язань сторін або в разі розірвання (закінчення терміну дії) договору банк на вимогу клієнта зобов'язаний видати йому довідку про повернення платіжної картки, кредиту та процентів за ним.

Таким чином, у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання.

На підтвердження доводів про отримання відповідачем кредиту у розмірі 11900,00 грн. на підставі договору №б/н від 02 лютого 2011 року, а також на підтвердження доводів про наявність заборгованості за даним договором через неналежне виконання відповідачкою умов договору, - банком представлено суду розрахунок заборгованості за період з 09 січня 2014 року по 23 січня 2018 року включно та вказано про наявність заборгованості у загальному розмірі 117000,00 грн., з яких 12380,40 грн. заборгованість за кредитом, 104620,00 заборгованість за відсотками, З даного розрахунку вбачається, що станом на 09 січня 2014 року банком зазначено залишок поточної заборгованості за наданим кредитом у розмірі 3718,83 грн. та нараховане сальдо у розмірі 11900 грн., яке увійшло до загальної суми боргу, однак розрахунок вказаного сальдо та розрахунок заборгованості у матеріалах справи відсутній (а.с. 6).

Наданий банком суду розрахунок заборгованості не може бути взятий до уваги у якості доказу, згідно ст. ст.79, 80 ЦПК України оскільки не містить розрахунку боргу за період з часу укладення договору, на який посилається банк, з 02 лютого 2011 року по 23 січня 2018 року, в розрахунку лише мається інформація про те, що станом на 09 січня 2014 року залишок заборгованості складає 3718,83 грн., сальдо складає 11900 грн.

Представлені банком комп'ютерні роздруківки фотознімків відповідача з пластиковими картками не можуть бути прийняті судом у якості належних та допустимих доказів, оскільки на фотознімках не відображається інформація щодо номеру пластикових карток та на підставі якого саме договору вони видавались (а.с. 79-80).

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч. 4 ст 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про недоведеність укладення між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 договору кредиту б/н від 02 лютого 2011 року та отримання суми кредиту у розмірі 11900 грн. від 02 лютого 2011 року.

За таких обставин, суд вважає за необхідне в позовних вимогах ПАТ КБ „Приватбанк" до ОСОБА_1 відмовити у зв'язку з недоведеністю та необґрунтованістю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 178, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 207, 251, 253, 256-258, 261, 267, 525, 526, 610-612, 625, 629, 634, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: О. В. Рунчева