Справа №: 398/1795/18
провадження №: 2/398/1719/18
"18" вересня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Авраменка О.В.,
з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,
позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката ОСОБА_2,
представника третьої особи - Гаркуші О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_4 про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позов обґрунтовує тим, що відповідач є батьком їх малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Починаючи з вересня 2015 року відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться життям, здоров'ям та успіхами дитини, не приймає участі в його вихованні та утриманні. Рішенням суду з нього стягнуто аліменти на утримання сина, проте відповідач його не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 31 395,59 грн.
Третя особа - Служба у справах дітей Олександрійської міської ради, про позбавлення батьківських прав, подала письмові пояснення, в яких підтримала позовні вимоги, оскільки відповідач, маючи можливість безперешкодно спілкуватися з дитиною, приймати участь у його вихованні та утриманні, безпідставно ухиляється від виконання свої батьківських обов'язків (а. с. 29).
19 червня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 18 липня 2018 року (а. с. 22).
18 липня 2018 року відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце підготовчого судового засідання, не з'явився (а. с. 21, 31). Оскільки, підстав для відкладення та оголошення перерви у підготовчому судовому засіданні, визначених ст. ст. 198, 223 ЦПК України, не встановлено, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду на 17 серпня 2018 року (а. с. 39).
17 серпня 2018 року судове засідання відкладено на 18 вересня 2018 року у зв'язку з неможливістю прибуття в судове засідання її представника - адвоката ОСОБА_2 (а. с. 48, 49).
18 вересня 2018 року відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання, не з'явився (а. с. 62). Оскільки, відповідач в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзив не подав та позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи (а. с. 67 - 71).
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, з підстав зазначених в позові. Додатково пояснила, що відповідач протягом останніх 2,5 років жодного разу не навідав дитину та не поцікавився його життям. Крім того, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини в розмірі понад 50 000 грн. Вони у 2014 році уклали шлюб, 21 червня 2015 року в них народився син. Вони проживали в с. Ялинівка Олександрійського району Кіровоградської області разом з батьками відповідача. Він розпускав руки щодо неї, тому вона вимушена була переїхати до батьків, це сталося в серпні 2016 року. 25 січня 2018 року шлюб між ними розірвано на підставі рішення суду, а вперше вона зверталася з позовом про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, у зв'язку з чим судом відмолено у відкритті провадження у справі. Відповідачу добре відоме місце її проживання та дитини. Але до її звернення з даним позовом до суду він навіть не телефонував. Лише минулого тижня зателефонував і запитав щодо можливості побачити дитину. На її зазначення чи не пізно він пригадав про дитину, він сказав, що зателефонує в суботу, але так і не зателефонував. Знає, що близько одного року відповідача не було в країні, але навіть після повернення він не поцікавився життям дитини. Востаннє відповідач спілкувався з сином коли йому було 1 рік 2 місяці чи 1 рік 3 місяці, коли приїхав з Москви. Тоді купив дитині маленьку коробочку соку та шоколадку. Коли вона сину на фото показує і зазначає, що це тато, то він каже, що то дядя. Про судове засідання відповідач добре знав, але відразу повідомив, що в судове засідання не прийде. На даний час відповідач проживає без реєстрації в м. Олександрії та працює неофіційно. Дитина відвідує дитячий садок, туди також відповідач жодного разу не з'являвся.
Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідач протягом тривалого часу не цікавиться життям дитини, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини. Крім того, служба у справах дітей також склала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.
Представник Служби у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації Гаркуша О.М. позовні вимоги підтримала та пояснила, що доцільність позбавлення батьківських прав відповідача розглядалось на засіданні комісії. Відповідач з'явився на засідання комісії, заперечував проти позбавлення батьківських прав, але на питання щодо спілкування з дитиною, піклування про дитину, утримання дитини він жодних намірів не виявляв, тому було складено висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав. Після звернення позивача з позовом до суду, для складання пояснення по суті позовних вимог, відповідача також було запрошено на бесіду. Де в нього запитували про ставлення до позовної заяви, чи буде він з'являтися в судове засідання. На ці запитання відповідач відповів, що нехай робить позивач, що хоче, в судові засідання він з'являтися не збирався. Жодної цікавості до дитини не виявив. В засідання не з'являвся, тому повністю підтримала складений висновок та позовну заяву. З приводу спілкування з дитиною відповідач не звертався ні до позивача, ні до відповідних органів.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає на одному поверсі з позивачем та мають однакових за віком дітей. Неодноразово бувала в неї вдома, гуляли разом з дітьми на дитячому майданчику. Відповідача бачила один раз, ще до народження дитини. На той час вони проживали на квартирі в сусідньому під'їзді. Від сусідів чула, що він застосовував фізичне насилля до позивача навіть в період вагітності. Після народження дитини, позивач та відповідач переїхали жити до батьків відповідача, але дитині не виповнилося і пів року, як позивач з дитиною переїхала до своїх батьків, де проживають і зараз. З тих пір жодного разу не бачила ні відповідача, ні його батьків і не чула, щоб вони чи телефонували, чи приїздили до дитини. Крім того, мати позивача скаржилась, що батьки відповідача торгують молочними продуктами, а дитині не завезуть ніколи і літра молока.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що перебуває у дружніх стосунках з батьками позивача. Їздив забирати позивача з сином з с. Ялинівка, де вона проживала з відповідачем. Там не було жодних умов для проживання. Крім того, коли вони туди приїхали вся його сім'я лізли до них битися. Відразу після переїзду позивача до батьків відповідач приходив і просив помиритися, але далі слів нічого не робив. З тих пір як позивач з дитиною переїхали до батьків, відповідач жодного разу не поцікавився життям дитини. Від спільних знайомих знає, що на даний час він має нову родину.
18 вересня 2018 року свідок ОСОБА_8, викликаний за клопотанням позивача, в судове засідання не з'явився та позивач відмовилась від допиту зазначеного свідка.
Заслухавши вступне слово учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносини.
З 02 жовтня 2014 року по 19 березня 2018 року сторони перебували у шлюбі (а. с. 7).
Сторони є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 6).
Згідно з довідкою про склад сім'ї, виданою КП «Житлогосп», позивач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом з малолітнім сином (а. с. 9). Позивач за зазначеною адресою про зареєстрована з 11 вересня 2015 року, що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання (а. с. 5). Відповідач проживає окремо (а. с. 10, 21).
Відповідно до довідки ДНЗ №42 від 06 лютого 2018 року №14 зазначено, що ОСОБА_5, відвідує ясельну групу «Ягідка» ДНЗ №42, батько - ОСОБА_4 - участі у вихованні дитини не приймає.
Згідно з довідкою Олександрійського МРВ ДВС станом на 01 травня 2018 року відповідач перед позивачем має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина в розмірі 31 395,59 грн. та на утримання позивача у розмірі 19 909,85 (а. с. 15). В судовому засіданні позивач пояснила, що й на даний момент жодних коштів на виконання рішення про сплату аліментів відповідач не надав.
Олександрійська районна державна адміністрація, як опіки та піклування, враховуючи ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, а саме: не надає достатньої уваги, любові та розвитку, не спілкується з дитиною, не приймає участі у його житті та вихованні, матеріально належним чином не утримує, самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов'язків, надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина (а. с. 17).
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини.
Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Виховання в сім'ї, є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати - юність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 51 Конституції України передбачений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Аналогічна норма закріплена у ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
З наданих суду доказів та пояснень учасників справи вбачається, що з вересня 2015 року відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо дитини, не спілкується з сином, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться його життям, станом здоров'я, не відвідує, не спілкується, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надавав та не надає матеріальної допомоги на його утримання та не намагався спілкуватись.
Відповідно до п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, отримавши позовну заяву, тричі в судові засіданні без поважних причин не з'явився. Будь-яких пояснень, заперечень щодо позовної заяви не надав. Зазначені обставини свідчать про байдужість відповідача як до власної дитини, так і до виконання батьківських обов'язків.
Таким чином суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виховання та утримання свого малолітнього сина та свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суд не вирішує питання щодо стягнення аліментів, оскільки з відповідача вже стягуються аліменти на утримання дитини на підставі рішення суду.
Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн., сплачений позивачем при подачі позову (а. с. 2).
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 165 СК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, позбавити батьківських прав відносно дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Сягнути з ОСОБА_4 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 704 ( сімсот чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 26 вересня 2018 року.
Суддя О.В.Авраменко