АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 766/7760/17 Головуючий у І інстанції Дорошинська В.Е.
Номер провадження 22-ц/791/997/18 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

ОСОБА_1,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у місті Херсоні у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Дорошинської В.Е. від 23 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень, наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

у травні 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в остаточних вимогах якого посилалася на те, що вона з 11 червня 2004 року працювала на посаді відділу охорони праці та безпеки руху у відповідача, 02 березня 2017 року наказом керівника відповідача щодо неї було винесено три накази № 68, № 69, № 70 від 02 березня 2017 року про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді доган, листом відповідача № 09/367 від 11 квітня 2017 року позивачку було повідомлено, що наказом № 107 від 11 квітня 2017 року її звільнено із займаної посади на підставі п. 3) ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, та повідомлено про необхідність отримання трудової книжки, останній наказ позивачка отримала лише після запиту її адвоката, за весь час роботи у відповідача та загалом у галузі автотранспорту позивачка проявила себе як сумлінний працівник, її робота неодноразово була відмічена почесними грамотами та подяками за багаторічну та сумлінну працю, щодо неї неодноразово застосовувалися заходи заохочення та жодного разу не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, чого при винесені спірних наказів відповідачем враховано не було, вважає вказані накази необґрунтованими, незаконними, з численними порушеннями норм чинного законодавства та конституційних прав позивачки, вказані дії відповідача завдали їй моральної шкоди, яка проявилася у душевних стражданнях та переживаннях, нервових стресах та потрясіннях, що в цілому призвело до погіршення її загального стану та порушення нормального, звичного укладу життя, у позові просила визнати незаконними та скасувати накази відповідача № 68, № 69, № 70 від 02 березня 2017 року про накладення на позивачку дисциплінарних стягнень у вигляді доган, визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 107 від 11 квітня 2017 року про звільнення позивачки з посади начальника відділу охорони праці та безпеки руху, поновити її на посаді начальника відділу охорони праці та безпеки руху у відповідача з 11 квітня 2017 року, стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 62570,88 гривні, у відшкодування моральної шкоди 6000 гривень, у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 6000 гривень.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено з підстави необґрунтованості його вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі з підстав, що у ньому зазначені.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» вважало її такою, що задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи сторони свої процесуальні позиції підтримали, при цьому стороною позивачки було збільшену суму стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на день прийняття судового рішення апеляційним судом до 103705,44 гривні з розрахунку середнього заробітку в 289,68 гривні в день, позичка пояснила дії відповідача упередженими до неї у звязку із її діяльністю на посаді голови профкому, представник відповідача заперечувала щодо вимог апеляційної скарги в цілому, також вважала неправильним розрахунок середнього заробітку іншої сторони за час вимушеного прогулу, який слід розраховувати з середньоденного заробітку в 160,78 гривні за період з 11 квітня 2017 року по 22 лютого 2018 року в сумі 34728,48 гривні.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку про законність дій відповідача при застосуванні до позивачки заходів дисциплінарних стягнень, з чим колегія суддів у повній мірі погодитися не може з такого розсуду.

Спірні правовідносини між сторонами є трудовими та регулюються норми КЗпП України.

Відповідно до ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний роз'яснити працівникові його права і обов'язки, за положеннями його ст. ст. 139-141 працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової дисципліни, яка забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю, власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Ст. 147 КЗпП України передбачені заходи стягнення за порушення трудової дисципліни у вигляді догани та звільнення, за ст. 148 цього Кодексу дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, та не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку, ст. 149 врегульовує порядок застосування дисциплінарних стягнень, за яким до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Виходячи зі змісту останньої норми для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни має бути доведеним факт конкретного дисциплінарного проступку, який полягає у протиправному та винному невиконанні або неналежному виконанні трудових обов'язків за умови, що за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Накази відповідача № 68, № 69, № 70 від 02 березня 2017 року самі по собі не свідчать про систематичність порушення трудової дисципліни позивачкою, оскільки вони були видані в один день і позивачка була позбавлена можливості проявити своє будь-яке ставлення до трудової дисципліни після перших двох з них, у даній справі предметом дослідження для суду є законність та підставність їх видання відповідачем у сукупності з останнім наказом про звільнення № 107 від 11 квітня 2017 року.

Наказом № 68 від 02 березня 2017 року позивачці оголошено догану у звязку з тим, що вона в порушення своїх посадових обовязків не проконтролювала проходження медичного огляду водіями автотранспортних засобів відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4, термін дії медичних довідок яких закінчився відповідно 15 травня 2016 року та 19 травня 2016 року, зазначене порушення знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки такі посадові обовязки передбачені п. п 2.5, 2.27 посадової інструкції позивачки, разом з тим проходження медичного огляду вказаними працівниками ОСОБА_2 повинна була організувати як мінімум 14 травня 2016 року та 18 травня 2016 року, не здійснивши цього допустила дисциплінарне правопорушення, до дисциплінарної відповідальності притягнута 02 березня 2017 року, з пропуском встановленого ст. 148 КЗпП України шестимісячного строку, даний наказ є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до наказу № 69 від 02 березня 2017 року ОСОБА_2 допустила порушення щодо проведення інструктажів на робочому місці у вересні 2016 року, у грудні 2016 року інструктажів з працівниками підприємства, які проводять роботи з підвищеною небезпекою, не видала акти про нещасні випадки потерпілим у січні 2017 року, що було виявлено 02 лютого 2017 року, чим допустила порушення п. п. 2.6, 2.22, 2.30 посадової інструкції, вказані порушення знайшли своє підтвердження у суді, догана за них відповідачем оголошена правомірно.

Також знайшло своє підтвердження дисциплінарне порушення позивачки щодо ведення журналів реєстрації вступного інструктажу з безпеки руху, журналу реєстрації інструктажів з безпеки руху, журналу реєстрації інструктажів з пожежної безпеки, що суперечить вимогам п. п. 1.5, 2.6, 2.25 її посадової інструкції, догана ОСОБА_2 за дані порушення оголошена у відповідності з положеннями КЗпП України.

Наказом № 107 від 11 квітня 2017 року за допущені порушення в питаннях цивільного захисту на підприємстві позивачку з врахуванням трьох попередніх наказів було звільнено за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, з 11 квітня 2017 року. Даний наказ є незаконний та підлягає скасуванню, оскільки наказом відповідача № 224 від 20 вересня 2009 року позивачці було встановлено надбавку до посадового окладу за виконання додаткового обсягу робіт по вирішенню питань цивільної оборони, в порушення ст. 29 КЗпП України відповідачем при цьому не були доведені позивачці її посадові обовязки з питань цивільної оборони, посадова інструкція начальника відділу охорони праці та безпеки руху відповідних положень не містить, останній наказ є незаконним.

За приведених обставин колегія суду приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для звільнення позивачки за п. 3 ст. 40 КЗпП України, та зауважує, що факт видачі трьох наказів в один день про застосування до позивачки дисциплінарних стягнень не свідчить на користь висновку про те, що відповідач стосовно позивачки діяв неупереджено.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, визначеними Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Позиції сторін різняться в частині визначення розміру середньоденного заробітку позивачки та розміру втраченого нею середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів вважає правильним при проведенні даного розрахунку застосувати середньоденний заробіток позивачки з виключенням компенсаційних сум на відрядження та нарахування за відпустку у розмірі 218,21 гривні з кількістю 358 робочих днів вимушеного прогулу на день прийняття даної постанови, сума відшкодування становить 78119,18 гривні без врахування утримання податку та інших обов'язкових платежів.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачка тривалий час працювала у відповідача, мала відповідний авторитет, її незаконне звільнення порушило її трудові права, завдало шкоди авторитету, змусило докладати додаткові зусилля для організації свого життя, завдана моральна шкода підлягає відшкодуванню у сумі 3000 гривень.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню позивачці також витрати на сплату судового збору, на правову допомогу, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір стосовно позовних вимог, за які позивачка його не сплачувала в силу положень Закону України «Про судовий збір».

За приведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування наказів генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» № 68 від 02 березня 2017 року про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани та № 107 від 11 квітня 2017 року про її звільнення з посади начальника відділу охорони праці та безпеки руху, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та судових витрат не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду у вказаній частині скасувати з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 квітня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування наказів генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» № 68 від 02 березня 2017 року про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани та № 107 від 11 квітня 2017 року про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу охорони праці та безпеки руху, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та судових витрат скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати накази генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» № 68 від 02 березня 2017 року про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани та № 107 від 11 квітня 2017 року про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу охорони праці та безпеки руху, поновити ОСОБА_2 на посаді начальника відділу охорони праці та безпеки руху Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» з 11 квітня 2017 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» на користь ОСОБА_2:

-середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 78119,18 гривні, яка зазначена без врахування утримання податку та інших обов'язкових платежів;

-у відшкодування моральної шкоди 3000 гривень;

-у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 6000 гривень;

-у відшкодування витрат по сплаті судового збору 3200 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» на користь держави судовий збір у розмірі 1499,31 гривні на р/р 0026, код банку (МФО) 899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 37959779, одержувач УК у місті Херсоні, назва банку Казначейство України (ЕАП), КБК 22030101 судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), відомча ознака «80» Апеляційні суди.

В решті рішення суду залишити без змін.

Допустити негайне виконання даної постанови в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, на неї протягом тридцяти днів з 27 вересня 2018 року, - дня складення повної постанови, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_5

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_6

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1