Справа № 702/760/18
Провадження № 2/702/321/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

26 вересня 2018 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Мазай Н.В

з секретарем: Ясінською О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Нова Україна», треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Жильнельфа Вельє», державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_2 ( Центр надання адміністративних послуг при Маньківській районній державній адміністрації) про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання правочину недійсним.

Ухвалою суду від 26.09.2018 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою.

З позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову відповідно до якої відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, є власником земельної ділянки кадастровий номер: :02:001:0298, площею 2,28 га, яка розташована в адміністративних межах Теолинської сільської ради Монастирищенського району, на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер: 1272 від 08.07.2015 року. 17.07.2012 року ОСОБА_3, від якого позивач успадкувала вищезазначену земельну ділянку, укладено договір оренди земельної ділянки з СФГ «Нова Україна» 20.09.2013 року даний договір зареєстровано в ДРРП строком на 5 років до 20.09.2018 року. В обґрунтування заяви посилається на ст. 17, 316 ЦК України, ст. 78 ЗК України. Користуючись правами, передбаченими Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» позивач уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Жильнельфа Вельє» в особі директора ОСОБА_4, що діяв на підставі Статуту. Стаття 25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає подання заяви власника обєкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій, яка реєструється в Державному реєстрі прав. Дана заява надає можливість власнику нерухомого майна зупинити державну реєстрацію прав, у разі якщо дії щодо реєстрації відповідних прав вчиняються з порушенням прав власника. Абзац 2 ч. 3 ст. 25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником обєкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що неперевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили. 18.09.2018 року позивачем подано заяву про заборону реєстраційних дій за № 30131293 щодо земельної ділянки кадастровий номер № :02:001:0298, передбачену ст. 25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для попередження порушення її прав та уникнення зловживань з боку посадових осіб та працівників СФГ «Нова Україна». 21.09.2018 року нею отримано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 43090537 від 19.09.2018 року, про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 30207461 від 19.09.2018 року, подану ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності, серія і номер 3, видана 05.01.2018 року, видавник: Голова СФГ «Нова Україна» ОСОБА_6, для проведення державної реєстрації іншого речового права, а саме права оренди на земельну ділянку з реєстраційним номером 34, кадастровий номер :02:001:0298. Розгляд заяви № 30207461 від 19.09.2018 року зупинено у звязку з наявністю зареєстрованої заяви про заборону здійснення реєстраційних дій за номером 30131293. Отже, СФГ «Нова Україна» без її відома, подало заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації іншого речового права, а саме права оренди на земельну ділянку з реєстраційним номером 34, кадастровий номер :02:001:0298, додаткову угоду до договору оренди землі від 17.07.2012 року, яка є підставою для реєстрації права оренди землі, вона не підписувала та нікого у встановлений законодавством спосіб не уповноважувала на підписання даної угоди. У відповідності до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Частина 2 даної статті передбачає, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Предметом позову в даному випадку є визнання правочину не дійсним. Позивач вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду, не зможе забезпечити ефективний захист, у вигляді поновлення порушеного права власника земельної ділянки, оскільки відповідач подав заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 30207461 від 19.09.2018 року, додаткову угоду до договору оренди землі, яка є підставою для реєстрації згідно даної заяви, позивач не підписувала, та нікого у встановлений законодавством спосіб не уповноважувала на підписання даної угоди. Факт подачі заяви № 30207461 від 19.09.2018 року для проведення державної реєстрації іншого речового права, а саме права оренди на земельну ділянку з реєстраційним номером 34, кадастровий номер :02:001:0298 відомий їй з Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 43090537 від 19.09.2018 року, про зупинення розгляду вище зазначеної заяви. Позивач вважає, що такими діями СФГ «Нова Україна» не визнає та фактично порушує право власності позивача на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0298, таким чином намагається якомога довше використовувати земельну ділянку. Оскільки, додаткову угоду до договору оренди землі позивач не підписувала, а отже у позивача відсутнє волевиявлення на укладення даного правочину. Вважає, що СФГ «Нова Україна» з метою якомога довшого використання земельної ділянки, для отримання неправомірної вигоди, порушує право позивача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю земельною ділянкою.Щодо заходів забезпечення позову вважає за доцільне застосувати такий засіб забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, а саме заборонити уповноваженим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірної земельної ділянки. В даному випадку оскільки відповідно до чинного законодавства договір оренди земельної ділянки, а відтак і майнове право, що виникає на його основі, виникає виключно з моменту державної реєстрації, то і зміна та припинення таких правовідносин можливе лише після внесення до реєстру реєстраційних дій щодо них. З приводу зустрічного забезпечення вважає, що його застосування у даній справі не є доцільним, оскільки на даний момент відсутні підстави передбачені п.1.2, ч. 3, ст. 154 ЦПК України, для обовязкового застосування зустрічного забезпечення. Просить суд заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щодо земельної ділянки № :02:001:0298, площею 2,28 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, реєстраційний номер (земельної ділянки): 34, власником якої є ОСОБА_1, до набрання рішенням по даній справі законної сили.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ " Про судоустрій і статус суддів", районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову підлягає розгляду за правилами, встановленими частиною 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Ятрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

У відповідності до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Метою забезпечення позову - є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Суд вбачає, що позивач звернувся до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Нова Україна», треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Жильнельфа Вельє», державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним.

Предметом позовної заяви є визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки № :02:001:0298, площею 2,28 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, яка на праві власності належить позивачу, та яка є підставою для реєстрації права оренди відповідно до заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер 30207461 від 19.09.2018 року.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка № :02:001:0298, площею 2,28 га, розташована на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області ,відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 21.09.2018 року, належить на праві власності позивачу. Позивач оспорює правомірність підстав реєстраційних дій (поданих документів, зокрема додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки), які 19.09.2018 року вчинялися відповідачем СФГ «Нова Україна», що підтверджується Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2, Центр надання адміністративних послуг при Маньківській районній державній адміністрації Черкаської області № 43090537 від 19.09.2018 року, посилаючись на те, що будь-яких додаткових угод, які б були підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень вона не підписувала та не уповноважувала на їх підписання інших осіб та немає наміру продовжувати орендні відносини з відповідачем, про що повідомила його письмово.

За таких обставин суд погоджується з доводами позивача і доходить до висновку про те, що наявні всі передбачені процесуальним законом підстави для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки не вжиття заходів забезпечення позову призведе до можливої реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема права оренди за земельну ділянку, яка належить на праві власності позивачу, всупереч її волі та неможливості ефективного захисту прав позивача та виконання рішення суду.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи та враховуючи обставини справи, характер правовідносин, предмет та підстави позову, а також з метою ефективного захисту прав позивачав майбутньому, суд приходить до висновку, що невжиття зазначених позивачем заходів щодо забезпечення позову у обраний ним спосіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, крім того заявлений захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, а тому заява підлягає задоволенню.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлене на охорону матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Що стосується застосування вимог статті 154 ЦПК України, слід зазначити, що суду не надано доказів та судом не встановлено на даний момент наявність підстав, передбачених п.1.2, ч. 3, ст. 154 ЦПК України, для обовязкового застосування зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149,150,153,154,353-355 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам (нотаріусам) та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0298, площею 2,28 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, реєстраційний номер земельної ділянки: 34, власником якої є ОСОБА_1, до завершення судового розгляду справи № 702/760/18.

Визначити стягувачем за ухвалою фізичну особу ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначити боржником за ухвалою: юридичну особу Селянське (фермерське) господарство «Нова Україна», , зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома, а також у Монастирищенський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та державному реєстратору прав на нерухоме майно ОСОБА_2 (Центр надання адміністративних послуг при Маньківській районній державній адміністрації Черкаської області) - для негайного виконання.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред»явлення до виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» три роки.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області або через Монастирищенський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухала направлена до Єдиного державного реєстру судових рішень, справа 702/760/18, веб-адреса: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя: Н.В. Мазай