Справа № 2-1922/09 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/7033/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року Апеляційний суд Львівської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Іванова О.О.

З участю: апелянтів та їх представника ОСОБА_2, представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою осіб, що не брали участі у справі ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 17 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Брюховицької селищної ради, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», третя особа -Державна архітектурно-будівельна інспекція у Львівській області про усунення перешкод в користуванні будинком та визнання права власності ,-

в с т а н о в и в:

В квітні 2009 року представник ОСОБА_7 -ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_8 та з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив визнати за ОСОБА_7 право власності на житловий будинок загальною площею 240,9 кв.м. та погребу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1», зобов'язати ОКП «БТІ та ЕО» зареєструвати в реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_7 право власності на житловий будинок загальною площею 240,9 кв.м. та погребу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1», та видати відповідний витяг, усунути перешкоди у користуванні належним будинком шляхом зобов'язання ОСОБА_8 звільнити будинок та надати позивачу ключі від вхідних дверей.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з Державним актом позивач є власником земельної ділянки площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1» . На вказаній ділянці нею був збудований будинок, однак при зверненні в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» їй було відмовлено у державній реєстрації з мотивів відсутності достатніх підстав. Крім цього, у 2009 році в будинок вселилась відповідач ОСОБА_9 та чинить позивачу перешкоди в користуванні будинком, а тому просить позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_7 право власності на житловий будинок, який позначений у технічному паспорті під літерою «А-2» , верандою під літерою «а-2» загальною площею 240,9 кв.м. та погреб, який знаходиться на АДРЕСА_2.

Зобов'язано ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» зареєструвати в реєстрі нерухомого майна за ОСОБА_7 право власності на житловий будинок.

Зобов'язано ОСОБА_8 не чинити перешкоди у користуванні житловим будинком, що знаходиться в АДРЕСА_1 ОСОБА_7.

Рішення оскаржили особи, які не брали участі у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Вважають, що вказаним рішення суд вирішив питання про їх права та обов'язки. В обгрунтування апеляційної скарги зазначають, що вони є співвласниками будинку АДРЕСА_1. До складу їх будинковолодіння входять господарські будівлі. Протягом тривалого часу ОСОБА_7 та ОСОБА_9, що проживають по сусідству намагаються захопити частину земельної ділянки, що знаходиться під належними їм господарськими спорудами, з приводу чого у судах наявні кілька спорів під час розгляду яких їм стало відомо про рішення яке оскаржується. Стверджують, що будинок на яке судом визнано право власності був зведений без належно оформленої документації , а відтак таке будівництво є самочинним та в силу приписів ст.376 ЦК України позивач не мала права набувати на нього права власності. В процесі розгляду справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди було проведено експертизу, в якій встановлено, що будинок позивача зведений з грубим порушенням будівельних норм , державних стандартів та правил, зокрема вимог обов'язкового додатку 3.1 «Протипожежні вимоги ДБН360-92** в частині недотримання відстані між належними їм на праві власності господарськими спорудами і будинком позивача, оскільки така не може бути меншою за 8 метрів, а фактично становить 3,22 м. Таким чином очевидним є те, що позивач маючи на меті уникнути визначеної законодавством процедури прийняття в експлуатацію завершеного будівництва звернулася в суд з даним позовом. Вказане порушення будівельних норм, а отже і незаконне спорудження будинку безпосередньо впливає на їх права та інтереси, як власників сусіднього будинку і господарських споруд, яким через недотримання позивачем державних стандартів і правил загрожує руйнування через можливу пожежу у спірному будинку чи прилеглій до нього території. Звертають уваги, що даний спір був створений штучно, оскільки відповідач ОСОБА_9 як на час розгляду справи так і по сьогодні проживає у спірному будинку , що вона підтвердила у своїх поясненнях під час розгляду інших справ та з метою уникнення визначеного чинним законодавством порядку прийняття будинку в експлуатацію. Просять скасувати рішення та ухвалити нове ,яким у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 зазначає, що позивач по справі є також власником ? частини будинку АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. Спірний будинок та будинок скаржників розміщені на ділянках, які в минулому складали одну присадибну ділянку, що підтверджується технічним паспортом. Звертає увагу, що на момент прийняття рішення скаржники не були співвласниками житлового будинку №27 та належних до нього споруд. Право власності скаржника ОСОБА_5 на ? житлового будинку не зареєстроване. Господарські споруди Г,Д,Ж, які зазначені у свідоцтві про право на спадщину,яке видано ОСОБА_6 на ? житлового будинку №27 на даний час знищені пожежею, а тому фактично відсутні в натурі, а відтак власники не можуть реалізовувати свої права щодо володіння та користування, а отже не можуть бути порушені і їх права. Зазначає, що висновок пожежно - технічної експертизи на який посилаються скаржники є незаконним, а тому не може братися до уваги. Звертає увагу, що в справі наявний технічний висновок, виконаний ліцензованою організацією щодо відповідності спірного будинку вимогам будівельних норм. Стверджує, що скасування даного рішення порушить права неповнолітнього ОСОБА_10, який на законних підставах користується будинком. Відтак просить рішення суду залишити в силі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_3 заявила клопотання про закриття апеляційного провадження у даній справі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку ОСОБА_11, ОСОБА_6 та їх представника ОСОБА_2 які заперечили проти задоволення клопотання, думку представника позивача ОСОБА_7- ОСОБА_4,який підтримав клопотання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання слід задовольнити та закрити апеляційне провадження у справі з таких підстав.

Відповідно до частини 1 пункту 3 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваним рішенням визнано за ОСОБА_7 право власності на житловий будинок, який позначений у технічному паспорті під літерою «А-2» , верандою під літерою «а-2» загальною площею 240,9 кв.м. та погреб, який знаходиться на АДРЕСА_2. Зобов'язано ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» зареєструвати в реєстрі нерухомого майна за ОСОБА_7 право власності на житловий будинок. Зобов'язано ОСОБА_8 не чинити перешкоди у користуванні житловим будинком, що знаходиться в АДРЕСА_1 ОСОБА_7.

Оскаржуючи рішення скаржники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 посилаються на те, що житловий будинок право власності на який визнано судом за ОСОБА_7 збудований з грубим порушенням будівельних норм, державних стандартів та правил, зокрема вимог обов'язкового додатку 3.1 «Протипожежні вимоги ДБН360-92** в частині недотримання відстані між належними їм на праві власності господарськими спорудами і будинком позивача, оскільки така не може бути меншою за 8 метрів, а фактично становить 3,22 м. Вказане порушення будівельних норм, а отже і незаконне спорудження будинку безпосередньо впливає на їх права та інтереси, як власників сусіднього будинку і господарських споруд, яким через недотримання позивачем державних стандартів і правил загрожує руйнування через можливу пожежу у спірному будинку чи прилеглій до нього території.

Вказані доводи, колегія суддів апеляційного суду вважає такими, що не підтверджують права скаржників на оскарження рішення, яким питання про права, свободи та інтереси та (або обов'язки) суд не вирішував.

Відповідно до ст.317 Цивільного кодексу України (далі ЦК) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом(ст.318 ЦК).

Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.2 ст.331 ЦК право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Статтею 41 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ст.376 ЦК).

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_7 збудувала житловий будинок на земельній ділянці, що належить їй на праві власності згідно з державним актом серія НОМЕР_1 виданого 21.11.2008 року (а.с.4). Земельній ділянці ОСОБА_7 присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2.

Оскарживши рішення скаржники посилаються на порушення позивачем будівельних норм, які підтверджуються висновком пожежно-технічної експертизи від 05.07.2017 року

Колегія суддів вважає, що даний висновок не є належним доказом того, що оскаржуване рішення суду порушує права скаржників, оскільки експертиза була призначена в іншій справі з метою виявлення причин виникнення пожежі, яка мала місце 28 квітня 2015 року та жодним чином не встановлює, що будинок на який за позивачем визнано право власності є самочинним.

Посилання скаржників на те, що рішення суду про визнання за позивачем права власності на будинок безпосередньо впливає на їх права та інтереси, як власників сусіднього будинку і господарських споруд, яким через недотримання позивачем державних стандартів і правил загрожує руйнування через можливу пожежу у спірному будинку чи прилеглій до нього території є лише припущенням, що не може бути підставою для скасування судового рішення, яке набрало законної сили майже десять років тому.

Згідно з ст.ст.78-81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі Мушта проти України Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Крім цього, закриваючи апеляційне провадження, суд виходить з того, що Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Скаржники не надали суду переконливих доказів, які б давали підстави порушити принцип остаточності судового рішення.

Керуючись ст.ст. 362 ч.1 п.3, 362 ч.2, 383,384,391 ЦПК України,- суд

у х в а л и в :

Клопотання представника позивача ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_3 задоволити.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою осіб, що не брали участі у справі ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 17 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Брюховицької селищної ради, Обласного коммунального підприємства Львівської обласної ради «БТІ та ЕО», третя особа -Державна архітектурно-будівельна інспекція у Львівській області, про усунення перешкод у користуванні будинком та визнання права власності закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст ухвали складений 24 вересня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота