Справа № 135/710/18
Провадження № 2/135/244/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2018 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

за участю секретаря Масняк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Ладижин Вінницької області, позовну заяву ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 «ПРИВАТ БАНК» звернулося до суду з цим позовом до ОСОБА_2 і просило стягнути з відповідачки на його користь заборгованість у розмірі 44 887,73 грн. за кредитним договором № б/н від 25.01.2007 року.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує у позовній заяві на те, що ОСОБА_2, відповідно до укладеного договору № б/н від 25.01.2007 року отримала кредит у розмірі 10 200, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Сторонами договору були узгоджені всі істотні умови, у тому числі щодо своєчасності та періодичності погашення кредиту, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку, строків погашення, відстотків за несплату та штрафних санкцій.

ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Проте, ОСОБА_3, у порушення взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, не вніс своєчасно кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами за договором, таким чином, станом на 30.04.2018 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 44 887,73 грн., яка складається з наступного:

-7 760,58 грн. заборгованість за кредитом;

-26 364,46 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

-8 148,99 грн. - заборгованість за пенею;

-а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500грн. - штраф (фіксована частина);

- 2 113,70 грн. штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідачки.

Ухвалою суду від 25 червня 2018 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

Відповідачем у визначені ухвалою строки було подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачка просить відмовити позивачу в задоволенні цивільного позову про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.01.2007 року у звязку зі спливом строку позовної давності.

На обґрунтування своєї позиції відповідачка зазначила, що спір щодо стягнення з неї заборгованості за вказаним кредитним договором на користь позивача вже був предметом судового розгляду та вирішувався по суті. Зокрема, у жовтні 2013 року Ладижинським міським судом Вінницької області було розглянуто цивільну справу №135/1550/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.01.2007року, за результатом розгляду якої було ухвалено рішення від 16.10.2013 року, яке 28.11.2013 року набрало законної сили.

Зазначеним судовим рішенням було відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25.01.2007 року у звязку із спливом строку позовної давності, визначеної законом для звернення до суду з даним позовом.

Також відповідачка повідомила про те, що на даний час її прізвище змінено на «Рослякова».

Позивачем, у встановлені ухвалою строки, було подано до суду відповідь на відзив, згідно якої ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач звернувся з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором станом на 30.04.2018 року тобто за інший період виникнення такої, а відповідачка у відзиві посилається на звернення банку з позовом до суду в 2013 році. У звязку з чим вважає, що предмети спору за вказаними справами є різними, а застосування ч. 1 п. 3 ст. 205 ЦПУ України - безпідставним. Щодо строку позовної давності, позивач зазначив, що кредитний договір чинний та продовжує свою дію, а обставини на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, тому строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Частиною 1ст. 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як слідує зі змісту ст.526,527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно дост. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Існування договірних зобов`язань між ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" та ОСОБА_2 підтверджується розрахунком заборгованості та кредитним договором № б/н від 25.01.2007 року, згідно з якими відповідач отримав кредит у розмірі 5 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.01.2007 року укладеним між ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" та ОСОБА_2 остання станом на 30.04.2018 року має заборгованість на загальну суму 44 887,73 грн., яка складається з наступного:

-7 760,58 грн. заборгованість за кредитом;

-26 364,46 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

-8 148,99 грн. - заборгованість за пенею;

-а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500грн. - штраф (фіксована частина);

- 2 113,70 грн. штраф (процентна складова).

Отже, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 порушила умови договору № б/н від 25.01.2007 року, який був укладений між нею та ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК", розмір заборгованості підтверджений документально та до теперішнього часу позичальником не погашений, у зв'язку з чим зобов'язання за договором не виконані в повному обсязі.

Але до спірних правовідносин слід застосувати строк позовної давності, про застосування якого просила відповідачка.

Так, згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1ст. 259 ЦК України позовна даність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно ч. 5ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно ч. 3, ч. 4ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише зазаявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, матеріалами справи встановлено, що договірні відносини сторін виникли 25.01.2007 року.

У жовтні 2013 року Ладижинським міським судом Вінницької області було розглянуто цивільну справу №135/1550/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.01.2007року, за результатом розгляду якої було ухвалено рішення від 16.10.2013 року, яке 28.11.2013 року набрало законної сили.

Зазначеним судовим рішенням було відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25.01.2007 року у звязку із спливом строку позовної давності, визначеної законом для звернення до суду з даним позовом, де із здобутих судом доказів встановлено, що 22 липня 2009 року було внесено кошти на погашення процентів за кредитним договором в сумі 222 гривень, на що вказує наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором №б/н від 25.01.2007 року.

Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.01.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» та ОСОБА_2, станом на 30.04.2018 року видно, що дійсно останній платіж було здійснено 22.07.2009 року і він становить 300 грн. - сума погашення за наданим кредитом, із них 222,41 грн. погашені проценти.

За нормами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав року укладеного між ого у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має бути виконано належним чином у встановлений строк.

Розділом 2 Умов та правил надання банківських послуг, визначено, що прострочений кредит це кредитні кошти, котрі були надані держателю кредитної картки та не були повернуті банку у строк встановлений договором.

Оскільки з 25.08.2009 року кредит відповідачки ОСОБА_2 слід вважати простроченим, адже відповідачка понад три роки платежів за кредитом не здійснювала, то саме з цієї дати право банка на отримання коштів за кредитним договором порушено, а відтак з цього часу банк має право на захист свого порушеного права у судовому порядку.

Оскільки у жовтні 2013 року Ладижинським міським судом Вінницької області було розглянуто цивільну справу №135/1550/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.01.2007року, за результатом розгляду якої було ухвалено рішення від 16.10.2013 року, яке 28.11.2013 року набрало законної сили.

Зазначеним судовим рішенням було відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25.01.2007 року у звязку із спливом строку позовної давності, то відповідно і на даний час строк позовної давності за даними вимогами спив.

У зв'язку з вищевикладеним та з урахуванням вимог ст. 261 ЦК України позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 06.11.2013 року по справі № 6-116цс13, предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Згідно ч. 1ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Крім того, згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави.

Із матеріалів цієї справи видно, що такі витрати підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру № 06 від 27.08.2018року, і становлять 800грн. 00коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідачки витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК", понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід залишити бз відшкодування.

На підставі ст.ст.81,141,258,259,89, 263-265,268ЦПК України, керуючись ст.ст.256-258, 525,526,530,546,549,550,610, 611,651, 1050,1054,1056-1 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТ БАНК» на користь ОСОБА_4 800 (вісімсот) гривень 00 копійок витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Повний текст судового рішення виготовлений «03» вересня 2018 року.

Суддя