"18" вересня 2018 р. Справа № 363/5024/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

18 вересня 2018 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., за участі секретаря Кашоїди М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспорної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспорної пригоди, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь відшкодування збитків (майнової шкоди) в розмірі 94 623, 57 грн.; відшкодування витрат на проведення оцінки у розмірі 700 грн.; відшкодування витрат на зберігання автомобілю на стоянці в сумі 2 982 грн.; відшкодування витрат на послуги евакуатора у розмірі 318 грн.; відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. та відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 626, 25 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.05.2015 року близько 14 год. 30 хв. в Київській області, у м. Вишгород по вул. Набережній відбулася ДТП за участю автомобілю «SKODA FELICIA» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілю «PEUGEOT BIPPER д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_3 та автомобілю «Богдан 211140» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 24.11.2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до умов Договору фінансового лізингу та угоди № DO00A+28391918 від 21.03.2014 року, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» (лізенгодавець) та ОСОБА_1 (лізенгоодержувач), в користування ОСОБА_1 було передано автомобіль «Богдан 211140» д.н.з. НОМЕР_3. У зв'язку з тим, що страховик не направив свого представника на огляд транспортного засобу, відповідно до ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернулася до СОД ФОП ОСОБА_5 та уклала договір № 214/6-15 про проведення експертної оцінки від 26.06.2015 року. СОД ФОП ОСОБА_5 31.08.2015 року був складений Звіт № 214/6-15 про оцінку вартості матеріального збитку, згідно якого розмір матеріального збитку складає - 99 623, 57 грн., з яких: 91 537, 94 грн. - вартість відновлювального ремонту КТЗ, 8 085, 63 грн. - величина втрати товарної вартості КТЗ, тобто величина зниження ринкової вартості транспортного засобу, відновлювального за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого транспортного засобу. За послуги проведення оцінки та оформлення відповідного звіту, позивачем було сплачено ФОП ОСОБА_6 700 грн., що підтверджується відповідними документами. ОСОБА_1 також вказала, що вона понесла матеріальних втрат у зв'язку з пошкодженням її транспортного засобу, її чоловік після ДТП зазнав тілесних пошкоджень, перебував у лікарні. Всі ці обставини принесли їй також моральних збитків та душевних страждань.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про його виклик на сайті суду, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, а тому суд, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.

18 вересня 2018 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 29.05.2015 року близько 14 год. 30 хв. в Київській області, у м. Вишгород по вул. Набережній відбулася ДТП за участю автомобілю «SKODA FELICIA» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілю «PEUGEOT BIPPER д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_3 та автомобілю «Богдан 211140» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 24.11.2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до умов Договору фінансового лізингу та угоди № DO00A+28391918 від 21.03.2014 року, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» (лізенгодавець) та ОСОБА_1 (лізенгоодержувач), в користування ОСОБА_1 було передано автомобіль «Богдан 211140» д.н.з. НОМЕР_3.

Після ДТП, позивачем було направлено повідомлення ОСОБА_2, який його отримав, про те, що його цивільно - правова відповідальність застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Україна» на підставі полісу страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/0659496.

ОСОБА_1, прибувши за адресою місцезнаходження страховика на виконання вимог ст.ст. 33,35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулася до ПАТ «Страхова компанія «Україна» з повідомленням про ДТП та з заявою про виплату страхового відшкодування додавши необхідні документи.

У зв'язку з тим, що страховик не направив свого представника на огляд транспортного засобу, відповідно до ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернулася до СОД ФОП ОСОБА_5 та уклала договір № 214/6-15 про проведення експертної оцінки від 26.06.2015 року.

На виконання вимог п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Фонду Державного майна України від 24.11.2003 року за № 142/5/2092, позивачем було здійснено виклик відповідача, як заінтересовану особу для технічного огляду ТЗ.

На виконання укладеного договору № 214/6-15 про проведення експертної оцінки від 26.06.2015 року, СОД ФОП ОСОБА_5 31.08.2015 року був складений Звіт № 214/6-15 про оцінку вартості матеріального збитку, згідно якого розмір матеріального збитку складає - 99 623, 57 грн., з яких: 91 537, 94 грн. - вартість відновлювального ремонту КТЗ, 8 085, 63 грн. - величина втрати товарної вартості КТЗ, тобто величина зниження ринкової вартості транспортного засобу, відновлювального за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого транспортного засобу.

За послуги проведення оцінки та оформлення відповідного звіту, позивачем було сплачено ФОП ОСОБА_6 700 грн., що підтверджується відповідними документами.

Як зазначено на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України з 01.07.2015 року ПАТ «Страхова компанія «Україна» позбавлена членства в МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ.

Відповідно до інформації, що розміщена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, за період 2015 - 2016 років відносно ПАТ «Страхова компанія «Україна» відкрито більше ста виконавчих проваджень, які залишаються невиконаними.

19.02.2016 року позивач отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до якого вона є єдиним власником транспортного засобу «Богдан 211140», номер шасі НОМЕР_6, в зв'язку з погашенням Договору лізингу та угоди № DO00A+28391918 від 21.03.2014 року, що підтверджується Довідкою від 10.03.2016 року № 2598493, виданою ПАТ КБ «ПриватБанк».

Позивач також зверталася до МТСБУ із заявою про сплату страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку 29.05.2015 року, та вказувала власні реквізити.

21.06.2017 року МТСБУ було повідомлено, що Президія МТСБУ визначила гранічні суми виплат страхових відшкодувань в тому числі по ПАТ «Страхова компанія «Україна» - 5 000 грн. та надано роз'яснення, з приводу того, що потерпілі, які не звернулися у встановлені строки до МТСБУ або ті, чиї звернення будуть задоволені частково - зможуть звернутися до МТСБУ та отримати відшкодування після завершення процедури банкрутства та/або ліквідації відповідного страховика.

Таким чином, ОСОБА_1 було отримано 5 000 грн. страхового відшкодування за вказаним страховим випадком, а інша частина може бути отримана тільки після завершення процедури банкрутства та/або ліквідації відповідного страховика.

Оскільки, з вини відповідача ОСОБА_1 понесла матеріальних втрат у зв'язку з пошкодженням її транспортного засобу, її чоловік після ДТП зазнав тілесних пошкоджень, перебував у лікарні. Всі ці обставини принесли їх також моральних збитків та душевних страждань.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Позивач у відповідності до встановленого законом терміну повідомила СК «Нова» про страховий випадок та надала всі необхідні документи до СК «Нова», однак жодних результатів щодо страхових виплат здійснено не було.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За ч. 2, ч. 5 вказаної статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право особи на відшкодування заподіяної шкоди за рахунок особи з вини якої її завдано є безумовним й може бути обмежено лише у випадках прямо передбачених законом.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України в п. 2 від 27 березня 1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

За п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Верховним Судом України у постанові від 29.06.2016 року у справі №6-192цс16 висловлено наступну правову позицію: за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною.

Таким чином, суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення із відповідача відшкодування збитків (майнової шкоди) в розмірі 94 623, 57 грн.; відшкодування витрат на зберігання автомобілю на стоянці в сумі 2 982 грн.; відшкодування витрат на послуги евакуатора у розмірі 318 грн. знайшла своє підтвердження, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про стягнення з відповідача зазначеної матеріальної шкоди.

Вирішаючи питання щодо позовної вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд з'ясував наступне.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичний чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З матеріалів справи видно, що, позивач з вини відповідача понесла матеріальних втрат у зв'язку з пошкодженням її транспортного засобу. Однак, посилання позивача, що її чоловік після ДТП зазнав тілесних пошкоджень, перебував у лікарні не підтверджуються матеріалами справи. Вказані в позовній заяві ОСОБА_1 обставини, що принесли їй моральних збитків та душевних страждань, не знайшли свого підтвердження наявними та допустими доказами, а тому суд при вирішенні питання про стягнення з відповідача моральної шкоди, враховує зміни у життєвих стосунках позивачки та визначає розмір моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Окрім цього, зважаючи на правомірність заявлених позовних вимог, та наявність причинно - наслідкового зв'язку між неправомірними діями відповідача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати пов'язані з проведенням експертного дослідження в розмірі 700 грн.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розмір судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 у розмірі сплаченого нею судового збору - 1 626, 25 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22, 1166, 1188 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 81, 82, 137, 141,280-284,352,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспорної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: Київська область, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, паспорт громадянина України серія НОМЕР_7, місце реєстрації: АДРЕСА_1) матеріальні збитки в розмірі 94 623, 57 грн., збитки за відшкодування витрат на проведення оцінки у розмірі 700 грн., збитки за відшкодування витрат на зберігання автомобілю на стоянці в сумі 2 982 грн. та збитки за відшкодування витрат на послуги евакуатора у розмірі 318 грн., а всього стягнути матеріальні збитки у розмірі 98 623 (дев'яносто вісім тисяч шістсот двадцять три) гривні 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: Київська область, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, паспорт громадянина України серія НОМЕР_7, місце реєстрації: АДРЕСА_1) моральну шкоду у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: Київська область, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, паспорт громадянина України серія НОМЕР_7, місце реєстрації: АДРЕСА_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 626 (одну тисячу шістсот двадцять шість) гривень 25 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вишгородського районного суду Київської області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Вишгородський районний суд Київської області.

Відповідно до п. 15.5 Розділу XIII ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, паспорт громадянина України серія НОМЕР_7, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: Київська область, АДРЕСА_2.

Суддя М.Б. Баличева