Справа № 263/2777/18
Провадження № 2/263/1231/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Шевченко О.А., при секретарі Пахніц О.І., за участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою позивача ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання дійсним договір довічного утримання (догляду) від 12.09.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради з позовною заявою про визнання дійсним договору довічного утримання (догляду) від 12.09.2017р., укладеного між позивачем та ОСОБА_2. В позовній заяві позивач зазначив, що з січня 2015 року за усною угодою здійснювала догляд за своєю сусідкою з пятого поверху ОСОБА_2, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний догляд я здійснювала у звязку із тим, що вона була особою похилого віку, самотньою та вимагала стороннього догляду. ОСОБА_2 знала з 1997 року, оскільки працювала з нею разом на комбінаті ім. «Ілліча». За цей період, починаючи з січня 2015 року, позивач за свій рахунок зробила капітальний ремонт в квартирі ОСОБА_2, та допомагала їй як матеріально, так і особистою участю. В подальшому, 12 січня 2016 року, ОСОБА_2 видала на її імя довіреність на отримання грошових коштів, оскільки їй тяжко було виходити з квартири та підійматися на пятий поверх. Оскільки стан здоровя ОСОБА_2 погіршився, позивач настояла на письмовому укладенні договору довічного утримання (догляду) та подальшому його нотаріальному посвідченню. На що ОСОБА_2 погодилася, оскільки позивач вже фактично з січня 2015 року виконувала умови цього договору та фактично здійснювала її утримання (догляд) за свій рахунок.В подальшому, 12 вересня 2017 року, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання (догляду) відповідно до якого позивачу у власність було передано належна ОСОБА_2 квартира АДРЕСА_1 за забезпечення її утриманням і доглядом з боку позивача. Даний договір був укладений в простій письмовій формі та засвідчений в присутності свідка ОСОБА_3, про що є її підпис в договорі. ОСОБА_2 не могла самостійно ходити, оскільки в неї боліли ноги. Тому вона повинна була по телефону звязатися з нотаріусом та запросити його до себе до дому для посвідчення договору. Але, під різними приводами ОСОБА_2 день запрошення нотаріуса відкладала, поки 18 вересня 2017 року не померла. Для позивача смерть ОСОБА_2 стала несподіванкою, оскільки вона помирати не збиралася. Тому дана обставина є фактом безповоротного ухилення її, як сторони в договорі довічного утримання (нагляду), від нотаріального посвідчення даного правочину.

Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі за підставами, вказаними в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, допитав в судовому засідання свідків вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, пояснили що з січня 2015 року ОСОБА_1 за усною угодою здійснювала догляд за своєю сусідкою з пятого поверху ОСОБА_2, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 звязку із тим, що вона була особою похилого віку, самотньою та вимагала стороннього догляду. Починаючи з січня 2015 року, позивач за свій рахунок зробила капітальний ремонт в квартирі ОСОБА_2, та допомагала їй як матеріально, так і особистою участю та 12 січня 2016 року, ОСОБА_2 видала на імя позивача довіреність на отримання грошових коштів на її імя, оскільки їй тяжко було виходити з квартири та підійматися на пятий поверх.

12 вересня 2017 року, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання (догляду) відповідно до якого ОСОБА_1 у власність було передано належна ОСОБА_2 квартира АДРЕСА_1 за забезпечення її утриманням і доглядом з боку позивача.

З матеріалів справи вбачається що ОСОБА_2 була похована 19.09.2017 року що підтверджується довідкою від 19.09.2017 року за №43161.

З договору на організацію та проведення поховання, вбачається ОСОБА_1 займалася організацією поховання ОСОБА_2

Згідно інформації про місце реєстрації померла громадянка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована за адресою м. Маріуполь б.ШевченкаАДРЕСА_2.

Згідно довідки виданої на імя ОСОБА_6, на період 29.11.2017 року, заборгованості по квартирі за адресою м. Маріуполь б.ШевченкаАДРЕСА_2., де проживала ОСОБА_2, немає.

Згідно заповіту посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7, від 12.01.2016 року від імені ОСОБА_2 на імя ОСОБА_1, всі належні ОСОБА_2 грошові кошти, що знаходяться на відкритих на її рахунках у АТ «Ощадбанк», зокрема грошові кошти, що знаходяться на вкладному (депозитному) рахунку №8104, відкритому на її імя у ТВБВ №1000/0477 філії-Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», з відповідним відсотками та іншими нарахуваннями, передбаченими законодавством України, вона заповіла ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про смерть від 20.09.2017 року ОСОБА_7 ІІ-НО №003744 зазначено що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, померла 20.09.2017 року.

Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ч. 1 ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Частину 2 даної статті, відповідно до якої договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації, скасовано Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11 лютого 2010 року № 1878-VI, який набрав чинності з 01 січня 2013 року.

Факт виконання позивачем умов договору підтверджується довідкою мешканців будинку № 85 по бульвару Шевченко в місті Маріуполі, посвідченої головою ОСМД «Шевченка 85» ОСОБА_8 від 29.11.2017р., квитанцією салону магазину «Гранд» про виготовлення гранітного памятника від 18.12.2017р., договором-замовленням на організацію та проведення поховання від 19.09.2017р. та квитанцією до цього договору, квитанціями про витрати на поховання та догляд за могилою, довідками про відсутність заборгованості з комунальних платежів по квартирі, договором на виконання ремонту квартири № 85 та актом виконаних робіт, договором на виготовлення пластикових вікон та квитанціями на закупку будівельних матеріалів та сантехніки, договором найму соціального працівника для догляду за ОСОБА_2, показами допитаних в судовому засіданні свідків.

Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п. 3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004)) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Тому суд вважає, що укладений між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір довічного утримання (нагляду) від 12 вересня 2017 року може бути визнаний дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ОСОБА_2 ухилилася від його нотаріального посвідчення.

На підставі ст. ст. 220, 744, 745ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 247, 263-265ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ГатіловоїЄвгенії Андріївни до Маріупольської міської ради про визнання дійсним договір довічного утримання (догляду) від 12.09.2017 року - задовольнити.

Визнати дійсним договір довічного утримання (догляду), укладений 12 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до якого ОСОБА_1 у власність було передано належна ОСОБА_2 квартира АДРЕСА_3 за забезпеченні її утримання і догляду з боку ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.А. Шевченко