Справа № 214/5193/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26 вересня 2018 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Євтушенка О.І.,
секретар судового засідання - Бєлікова О.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 214/5193/18
за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представники сторін: від позивача - Гаренко Н.В.
Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою 08.08.2018 року, що надійшла на адресу суду поштовою кореспонденцією, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.05.2011 року станом на 21.06.2018 року в загальному розмірі 14 186,24 грн., яка складається із заборгованості: по процентам за користування кредитом - 8008,54 грн., за пенею - 6131,15 грн., а також штрафів, нарахованих відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина та 651,73 грн. - процентна складова; стягнути з відповідача судовий збір 1762 грн.
В обґрунтування пред'явлених вимог вказала, що 17.05.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за яким він отримав кредит в розмірі 300 грн. зі сплатою відсотків за користування ним за ставкою 30% річних з кінцевим терміном повернення по строку дії картки. Свої зобов'язання банк виконав, натомість позичальник покладені на нього обов'язки належним чином не виконував, в результаті чого станом на 21.06.2018 року утворилась заборгованість в сумі 14 186,24 грн., яку представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в примусовому порядку.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи.
Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Підписанням заяви, ОСОБА_2 дав свою згоду на те, що заява разом із запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складають кредитний договір, який по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України.
Таким чином, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору. У спорі, пов'язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань та їх розмір.
З 21.05.2018 року найменування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не є перетворенням юридичної особи.
За умовами договору ОСОБА_2 отримав кредит в попередньо визначеному розмірі 300 грн., в подальшому збільшеному до 6196,99 грн., зменшеному до 4000 грн., зі сплатою процентів за користування ним за погодженою сторонами ставкою 30% річних (2,5% на місяць), що слідує з довідки про умови кредитування, підписаної позичальником (а.с.9).
З 21.05.2018 року найменування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не є перетворенням юридичної особи.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника ;виконання його обов'язку.
Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).
В силу ст.ст.525,526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.
Банк свої зобов'язання за кредитним договором №б/н від 17.05.2011 року виконав належним чином, надавши ОСОБА_2 кредит в обумовленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих коштів, котрому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення.
Натомість позичальник свої зобов'язання не виконував належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, внісши востаннє 100 грн. 01.02.2018 року в рахунок погашення кредиту, повністю погасивши заборгованість за тілом кредиту, в результаті чого станом на 21.06.2018 року утворилась заборгованість по процентам за користування кредитом - 8008,54 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с.4-7), з яким суд погоджується, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та по процентам підлягають задоволенню.
Підстав ставити під сумнів заявлену позивачем заборгованість по процентам за кредитом в сумі 8008,54 грн., нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту, яка станом на 31.05.2015 року скла лада 4070 грн. та була в подальшому погашена боржником, суд не вбачає, оскільки розрахунок її здійснено належним чином, з урахуванням погодженого сторонами розміру процентної ставки, у тому числі збільшення у зв'язку з допущенням порушення умов кредитного договору.
Щодо стягнення з відповідача пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд вважає дані вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов'язання.
Згідно ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Виходячи зі змісту ст.ст.546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов'язання.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).
Як визначено п.2.1.6.10 Умов та правил, за несвоєчасне погашення заборгованості стягується неустойка відповідно до Тарифів. Сума неустойки нараховується на залишок простроченого основного боргу і розраховується з дати виникнення простроченої заборгованості до дати внесення платежу.
Як передбачено умовами кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості, позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку у вигляді:
- пені, яка складається з добутку пені (1) (базова процентна ставка по договору : 30нараховується за кожен день прострочки) та пені (2) (1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, яка нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентам 5 чи більше днів при виникненні прострочки на суму понад 50 грн.) (а.с.9);
- штрафу: 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів, комісій (п.2.1.1.7.6 Умов та правил, а.с.19-зворот).
За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Відповідно до п.2.1.6.14 Умов та правил (а.с.24), у разі виникнення прострочених зобов'язань, клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів або штраф, розмір якого встановлений в тарифах.
Таким чином, суд приходить до висновку, що за попереднім погодженням сторони передбачили покладення на позичальника цивільно-правової відповідальності за порушення виконання кредитно-договірних зобов'язань шляхом нарахування та стягнення неустойки виключно у формі пені або штрафу, без можливості їх одночасного стягнення. При цьому, сторони при укладенні договору погодили, що саме у першу чергу нараховується - пеня або штрафи.
У постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15 зроблено висновок, що відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Так, у зазначеній постанові Верховного Суду України відсутній висновок про те, який же вид неустойки (штраф чи пеню) підлягає стягненню та який критерій має бути застосовано для його вибору. Тлумачення ст.ст.3, 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того, який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (п.6 ст.3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, з урахуванням їх розміру. На цьому також акцентує увагу Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 року у справі №664/2784/15-ц.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про неможливість одночасного стягнення з відповідачів штрафів (як процентної, так і фіксованої частин) та пені у межах відповідальності за зобов'язаннями за одним і тим самим кредитним договором.
З огляду на рівень виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, повне погашення тіла кредиту та наявність боргу лише по процентам за користування ним, дотримуючись принципів розумності та справедливості, уникнення подвійної відповідальності за одне порушення, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 6131,15 грн. із стягненням з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» штрафу в розмірі 500 грн. - фіксована частина, 651,73 грн. - процентна складова.
За даних обставин загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором №б/н від 17.05.2011 року станом на 21.06.2018 року становить 9160,27 грн. та складається із заборгованості по процентам за користування кредитом - 8008,54 грн. та штрафу в розмірі 500 грн. - фіксована частина, 651,73 грн. - процентна складова, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в рахунок часткового відшкодування судового збору 1145,30 грн. пропорційно частині задоволених вимог (65%).
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 280-284, 287, 354, 355, п.15 Перехідних положень ЦПК України суд, -
Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.05.2011 року станом на 21.06.2018 року в загальному розмірі 9160 (дев'ять тисяч сто шістдесят) грн. 27 коп., яка включає: заборгованість по процентам за користування кредитом - 8008 (вісім тисяч вісім) грн. 54 коп., штраф в розмірі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. - фіксована частина, 651 (шістсот п'ятдесят одна) грн. 73 коп. - процентна складова.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 1145 (одна тисяча сто сорок п'ять) грн. 30 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Після набрання рішенням суду законної сили видати виконавчий лист для пред'явлення на виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відомості про сторін:
Відповідач: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1
Заочне рішення суду складено та підписано 26.09.2018 року.
Суддя Євтушенко О.І.