Справа № 204/7561/17
Провадження № 2/204/327/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином з урахуванням кратності, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року до суду з позовом звернувся позивач в якому просив стягнути солідарно з відповідачів невідшкодовану матеріальну шкоду з урахування кратності в розмірі 33 384 грн. на користь держави в особі Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, та стягнути судові витрати по справі. В обґрунтування вимог зазначає, що 29 вересня 2017 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 2 ст. 418 КК України, за ч. 3 ст. 410 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 418 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. За сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 призначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на нього судом. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 2 ст. 418 КК України і призначено покарання: за ч. 3 ст. 410 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 418 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. За сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 призначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на нього судом. Таким чином, вироком суду було встановлено факт викрадення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 речового майна з речового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на загальну суму 71 515 грн., а тому він не підлягає доказуванню. Фактичні матеріальні збитки, завдані злочином у розмірі 71 515 грн. були відшкодовані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у ході судового розгляду справи. Відшкодування матеріальної шкоди завданої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 має відшкодовуватись з урахуванням кратності. У ході розгляду кримінального провадження, встановлено, що серед речового майна, яке спільно викради ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з речового складу військової частини НОМЕР_1 НГУ є 10 утуплених військових штанів, вартість одних 541 грн., та 4 куртки утеплені польові, вартість однієї 734 грн. Отже, загальна сума невідшкодованої матеріальної шкоди з урахуванням кратності, яка має бути стягнена з відповідачів складає 41 730 грн. 8 346 грн. = 33 384 грн. Тому, позивач звертається до суду з даним позовом.

У судове засідання представник позивача не з`явися, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі та справу слухати без їхньої участі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, але від його представника до суду надійшла заява з проханням розглянути справу на розсуд суду та без їхньої участі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року по справі № 204/3938/17 (1-кп/204/409/17) за обвинуваченням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 2 ст. 418 КК України, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 2 ст. 418 КК України, за ч. 3 ст. 410 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 418 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. За сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 призначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на нього судом. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 2 ст. 418 КК України і призначено покарання: за ч. 3 ст. 410 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 418 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. За сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 призначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на нього судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вищезазначеним вироком встановлено факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було викрадено майно з речового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на загальну суму 71 515 гривень, а тому відповідно до приписів ст. 82 ЦПК України, даний факт не потребує доказування.

Як зазначає позивач, фактичні матеріальні збитки, завдані злочином, передбаченим ч. 3 ст. 410, ч. 2 ст. 148 КК України, були відшкодовані відповідачами в ході судового розгляду справи.

Відповідно до п. 2 «Положень про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затверджених Постановою ВРУ від 23.06.1995 року № 243/95-ВР, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна.

Відповідно до п. 14 «Положень про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затверджених Постановою ВРУ від 23.06.1995 року № 243/95-ВР, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується у кратному співвідношенні до його вартості № 880, затвердженого Постановою КМУ від 02.11.1995 року, у п`ятикратному розмірі відшкодовується куртка та брюки утеплені усіх найменувань.

У ході розгляду кримінального провадження судом встановлено, що серед речового майна, яке спільно викрали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з речового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України є 10 утеплених військових штанів та 4 куртки утеплені польові (бушлат утеплений).

Згідно з довідкою нестачі речового майна на речовому складі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України вартість за даними бухгалтерського обліку однієї куртки утепленої складає 734 грн., а вартість одних штанів утеплених польових складає 541 грн.

Таким чином, загальна сума невідшкодованої матеріальної шкоди з урахуванням кратності, складає 33 384 грн.

Згідно з п. 4 «Положень про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затверджених Постановою ВРУ від 23.06.1995 року № 243/95-ВР, відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду. У разі притягнення особи, яка заподіяла матеріальну шкоду державі, до кримінальної відповідальності командир (начальник)

військової частини зобов`язаний подати щодо неї цивільний позов до суду на суму невідшкодованої шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, на підставі викладеного, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України обґрунтовані та підлягають задоволенню, тому з необхідно стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь держави в особі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України невідшкодовану матеріальну шкоду з урахуванням кратності в розмірі 33 384 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір по справі у рівних частках по 800 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись Положеннями про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженими Постановою ВРУ від 23.06.1995 року № 243/95-ВР, ст. ст. 15, 1166 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином з урахуванням кратності задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь держави в особі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України невідшкодовану матеріальну шкоду з урахуванням кратності в розмірі 33 384 грн.

Стягнути у рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України судові витрати по справі у розмірі по 800 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т. О. Дубіжанська