РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2866/17

пр. № 2/759/877/18

20 липня 2018 року розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рідна» (04070, м.Київ, вул.Ігорівна, буд.12-А) до ОСОБА_1 (03148, АДРЕСА_1) про стягнення компенсації завданих збитків,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2017 року ОСОБА_2, який представляє інтереси Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рідна» звернувся до Святошинського районного суду з позовом до ОСОБА_1, вимогами якого є стягнення компенсації завданих збитків. Ціна позову визначена позивачем у розмірі 45 255, 76 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10.02.2016 р. між ПАТ «СК «Рідна» та ОСОБА_3 було укладено договір № АТ/39/16 добровільного страхування наземного транспорту, згідно якого предметом договору є транспортний засіб «Dacia Sandero», д.н.з. НОМЕР_1. 12.10.2016 р. в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Dacia Sandero», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля &#171;Mitsubishi Aut Lander&#187;, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.10.2016 р. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Згідно із замовленням-нарядом ФОП ОСОБА_4 № 000000105 від 14.12.2016 р. вартість відновлюваного ремонту автомобіля &#171;Dacia Sandero&#187;, д.н.з. НОМЕР_1 склала 73598,00 грн., у зв»язку з чим, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 45255,76 грн. Таким чином до позивача перейшло право на отримання від відповідача компенсації виплаченого страхового відшкодування.

Позивачем до ОСОБА_1 було направлено претензію про відшкодування шкоди, пов»язаної зі здійсненням страхового відшкодування, на суму 45255,76 грн., та останнім відповідні вимоги не виконані. На підставі наведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити з підстав викладених в позові.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 20.03.2017 р. відкрито провадження у справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 26.03.2018 р. визначений подальший розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Відповідачем відзив не надано.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку що у задоволенні позову необхідно відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.10.2016 р. в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Dacia Sandero», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля &#171;Mitsubishi Aut Lander&#187;, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 (а.с. 19-20). Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.10.2016 р. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 12).

10.02.2016 р. між ПАТ «СК «Рідна» та ОСОБА_3 було укладено договір № АТ/39/16 добровільного страхування наземного транспорту, згідно якого предметом договору є транспортний засіб «Dacia Sandero», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 4-7).

Згідно із замовленням-нарядом ФОП ОСОБА_4 № 000000105 від 14.12.2016 р. вартість відновлюваного ремонту автомобіля &#171;Dacia Sandero&#187;, д.н.з. НОМЕР_1 склала 73598,00 грн. (а.с. 14).

На підставі заяви-повідомлення від 13.10.2016 р. (а.с. 8), довідки № 900128 про дорожньо-транспортну пригоду від 07.12.2016 р. (а.с. 10-11), заяви про виплату страхового відшкодування від 14.12.2016 р. (а.с. 16), був складений страховий акт № 4295 від 14.12.2016 р. згідно якого сума страхового відшкодування становить 45255,76 грн. (а.с. 17,18).

Позивачем було сплачено страхове відшкодування на підставі акту № 4295 від 14.12.2016 р. у розмірі 45255,76 грн. (а.с. 19). Таким чином, Позивач виконав свої зобов»язання перед страхувальником згідно з умовами Договору страхування у повному обсязі.

Відповідно до СТ. 81ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 45255,76 грн.

Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов'язань :

Договірне зобов'язання між позивачем і потерпілою - за договором добровільного майнового страхування;

Деліктне зобов'язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП;

Договірне зобов'язання між відповідачем і третьою особою - за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Суд встановив, що на виконання договору добровільного страхування позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 45255,76 грн., що підтверджується актом № 4295 від 14.12.2016 р. (а.с. 19).

Отже, Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором № АТ/39/16 добровільного страхування наземного транспорту, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати, а саме в межах вартості відновлювального ремонту автомобіля «Dacia Sandero», д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 45255,76 грн. Тобто у даному випадку, страхувальник передав свої права страховику на підставі договору відбулась заміна осіб у вже наявному зобов»язанні.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов'язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов'язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв'язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов'язанні.

Відповідно до полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 2735723 страховиком відповідача на момент вчинення ДТП була ВАТ «Страхова компанія «Нова», що підтверджується довідкою № 900128 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 10).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Отже суд відмовляє у задоволенні позову, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, то обов'язок відшкодувати шкоду покладається на його страховика. Суд встановив, що позивач не звертався до страховика із вимогою про сплату страхового відшкодування, а тому не отримував відмову у виплаті такого відшкодування. З огляду на вказане суд вважав заявлені позовні вимоги необґрунтованими.

Керуючись ст.ст.6, ч. 13 ст. 7, 8-13, 18, 19,77-79, 89, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рідна» (04070, м.Київ, вул.Ігорівна, буд.12-А) до ОСОБА_1 (03148, АДРЕСА_1) про стягнення компенсації завданих збитків, відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через суд першої інстанції. Порядок подання апеляційної скарги діє до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Ю. Миколаєць