АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/1460/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2143/18Головуючий у 1-й інстанції Лизенко І. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Кривчун Т.О.,

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20 липня 2018 року (час ухвалення судового рішення невідомий; дата виготовлення повного тексту рішення 20 липня 2018 року) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення яким, стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість по кредиту у сумі 25 083,27 грн., що складається із заборгованості за кредитом 1 999,24 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 18 713,40 грн., заборгованості по комісії та пені за користування кредитом 2 700,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) 1 170,63 грн., мотивуючи заявлені вимоги неналежним виконанням відповідачем зобовязнань за кредитним договором.

Заочним рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 20 липня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 05 жовтня 2013 року у сумі 20 712,64 грн.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Банк вказує, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про неможливість одночасного стягнення і пені, і штрафу та не обґрунтував відмову у застосуванні до відповідача хоча б одного з видів штрафних санкцій за порушення зобовязань за кредитним договором.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 05 жовтня 2013 року ОСОБА_2 подав до ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, у який зазначено, що він дає згоду на те, що ця заява разом з Умовами та правилами, а також Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг між ним та банком. Своїм підписом він підтвердив, що ознайомлений з Умовами та правилами і Тарифами банку.

Відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк нараховує проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які містяться на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується пунктом 5.5. Правил користування платіжною карткою, викладених в Умовах та правилах.

Відповідно до пункту 6.5. Умов та правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 6.6. Умов та правил у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку.

Відповідно до пункту 8.6. Умов та правил у разі порушення позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф урозмірі 500 грн та 5% від суми позову.

Пунктом 9.12. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що за вищевказаним кредитним договором відповідачем проводилися операції зі зняття готівкових коштів та внесення коштів на повернення отриманого кредиту.

За умовами зазначеного договору боржник зобовязувався щомісячно здійснювати погашення кредиту, відсотків та комісії у визначеному в договорі розмірі, проте відповідач взятих на себе зобовязань не виконував, в звязку з чим станом на 10 жовтня 2016 року за ним рахується заборгованість у розмірі 25 083,27 грн., що складається із заборгованості за кредитом 1 999,24 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 18 713,40 грн., заборгованості по комісії та пені за користування кредитом 2 700,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) 1 170,63 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив прострочення виконання зобовязань, а тому заборгованість по тілу кредиту, а також відсотків за користування кредитом підлягає стягненню. Разом з тим, вимоги про стягнення заборгованості по комісії та пені, які вказані у розрахунку, а також нарахованих банком штрафів, суд першої інстанції визнав необґрунтованими, оскільки застосування одночасно двох видів цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення не допускається, а заборгованість по пені і комісії розрахована банком однією сумою.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15.

Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Доводи апеляційної скарги, про те, що суд першої інстанції повинен був самостійно визначити вид цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 за порушення взятих на себе зобовязань, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки в розрахунку заборгованості за кредитом відсутнє розмежування пені та комісії, в зв'язку з чим не можливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач та спосіб її нарахування, а також неможливо визначити розмір комісії, яку просить стягнути позивач (а.с. 4-5).

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Враховуючи, що позивач не надав деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині пені та комісії, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог про стягнення пені, комісії і штрафів..

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів кожної із сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» залишити без задоволення.

Заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 26.09.2018 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І. Дорош

ОСОБА_3

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов