233 № 233/1515/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А.О., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона на підставі договору купівлі - продажу від 27.11.2004 року є власником квартири АДРЕСА_2.

В зазначеній квартирі проживали і були зареєстровані її дочка ОСОБА_3, та її онуки: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

24 березня 2015 року її дочка ОСОБА_3 померла.

Відповідач ОСОБА_2 з 2011 року відбував кримінальне покарання у виді 5 років позбавлення волі. Після відбуття покарання в спірне жиле приміщення він не повернувся та на теперішній час також відбуває кримінальне покарання.

Оскільки відповідач фактично не проживає в спірній квартири, не сплачує комунальні послуги, не цікавиться житлом, але зареєстрований, вона, як власник квартири, не може розпорядитись своїм майном. Крім того, вона є пенсіонером, проживає в іншому місті та їй важко утримати квартиру.

Її онука ОСОБА_5, яка також зареєстрована в цій квартирі, вийшла заміж і проживає з чоловіком та малолітньою дитиною в іншому місті, має намір добровільно знятись з реєстрації. На даний час квартира без нагляду та в ній ніхто не проживає.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідач фактично не проживає у спірному жилому приміщенні більше десяти років, але є зареєстрованим у квартирі, чим порушує її право власника квартири.

Позивач ОСОБА_1 у підготовчому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовні заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав у повному обсязі, просив позов задовольнити, пояснивши, що на теперішній час він засуджений Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області до 5 років позбавлення волі та відбуває кримінальне покарання. Спірне жиле приміщення є власністю позивача, а тому вона має право вчиняти будь-які дії щодо нього на власний розсуд.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 27 листопада 2004 року є власником квартири номер 49 у будинку за номером 36 по вул. Ціолковського в м. Костянтинівка Донецької області.

Дана обставина підтверджується копією Договору купівлі - продажу від 27 листопада 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6666, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6348488 від 28.01.2005 року , Витягом з Державного реєстру правочинів № 382208 від 27.11.2004 року (а.с.29,31,32).

Отже, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст.ст.383, 405 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлової квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У спірному жилому приміщенні зареєстрований онук власника квартири ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Дана обставина підтверджується копією паспорту ОСОБА_2 з відмоткою про зареєстроване місце проживання у спірному житловому приміщенні з 20 вересня 2006 року (а.с.9).

Відповідач ОСОБА_2 не проживає та не користується спірним жилим приміщенням без поважних причин понад один рік.

Зазначена обставина визнана відповідачем, який у підготовчому засіданні пояснив, що у звязку із відбуванням кримінального покарання він тривалий час не мешкає у спірному жилому приміщенні та повертатися до нього наміру не має.

Отже, з урахуванням повного визнання позову відповідачем, а також тієї обставини, що ст. 405 ЦК України не мітить переліку випадків збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім членом сімї власника житла, суд вважає, що відповідача ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_3, що у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття з реєстрації.

За таких обставин, позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживаючої за адресою: 61019, м. Харків, вул. Урожайна, 22) до ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, який утримується в Бахмутській УВП (№6)) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_4, що є підставою для зняття з реєстрації.

Повний текст рішення складено 25 вересня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.В.Каліуш