Постанова

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 686/23225/16-ц

провадження № 61-16234св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах Хмельницької міської ради,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу прокурора Хмельницької області на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2017 року у складі головуючого судді Демінської А. А. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 11 травня 2017 року у складі колегії суддів: Гринчуха Р. С., Костенка А. М., Грох Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах Хмельницької міської ради подав до суду позов до ОСОБА_3 про стягнення збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач є власником приміщення прохідної за адресою: АДРЕСА_1 згідно з договором дарування від 05 серпня 2008 року. Для обслуговування вказаного приміщення рішенням 38 сесії міської ради від 08 вересня 2010 року № 43 відповідачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 1151 кв. м, проте до цього часу ОСОБА_3 право користування (оренди) вказаною земельною ділянкою не оформила, договору оренди не уклала, орендної плати не сплачувала, хоча земельна ділянка використовується для розміщення вказаного об'єкта нерухомого майна. Відповідач була зобов'язана розробити документацію, звернутися за її погодженням, оформити договір оренди, але свого обов'язку не виконала, чим завдала місцевому бюджету збитків. Внаслідок неоформлення відповідачем права на земельну ділянку Хмельницька міська рада позбавлена права одержати дохід у вигляді орендної плати, який могла б одержати, якби відповідний договір оренди було належно оформлено.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на користь Хмельницької міської ради 46 341,01 грн збитків, завданих використанням земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2017 року у задоволенні позову заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах Хмельницької міської ради відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що вчинення дій щодо оформлення прав на землю землекористувачем є правом, а не обов'язком особи, крім того, позивачем не доведено у встановленому порядку розміру земельної ділянки, яка фактично використовується відповідачем. При цьому в акті обстеження земельної ділянки висновок про використання відповідачем земельної ділянки, площею 0,1151 га зроблений лише на підставі наявності на вказаній земельній ділянці бетонної огорожі, яка, як складова частина об'єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, перебуває у власності ОСОБА_4

Ухвалою Апеляційного суду міста Хмельницької області від 11 травня 2017 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд своє рішення обґрунтовував правильністю висновку суду про неможливість достовірно встановити із наявних у справі доказів розміру та конфігурації земельної ділянки, якою користувалась ОСОБА_3 без правовстановлюючих документів і, відповідно, розмір завданих міській раді збитків. Heвиготовлення землевпорядних документів відповідачем, без встановлення причин цього, не є підставою для висновку про наявність у діях (бездіяльності) ОСОБА_3 вини.

У червні 2017 року прокурор Хмельницької області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 11 травня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що факт використання землі без правовстановлюючих документів встановлено та підтверджено актом визначення розміру збитків за фактичне використання ОСОБА_3 земельної ділянки, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11 серпня 2016 року № 562. Вчинення певних дій з виготовлення та погодження технічної документації із землеустрою і подальшого звернення до органу місцевого самоврядування із заявою про передачу в оренду є саме обов'язком, а не правом власника нерухомого майна. Судами також безпідставно не взято до уваги, що факт використання відповідачем земельної ділянки в розмірі 0,1151 га підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 20 травня 2016 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У серпні 2017 року ОСОБА_3 подала заперечення на касаційну скаргу, в яких вона просила відхилити її, посилаючись на те, що з набуттям права власності на приміщення прохідної, здійснювала дії для оформлення права користування земельною ділянкою як фізична особа-підприємець, однак із втратою такого статусу як суб'єкт господарювання, не могла провести кінцеві дії щодо оформлення речового права на земельну ділянку і не мала права цього робити.

Ухвалою від 05 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

За змістом статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої й апеляційної інстанцій скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом установлено, що за договором дарування нежитлового приміщення від 05 серпня 2008 року відповідач набула у власність від ОСОБА_4 приміщення прохідної загальною площею 33,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1. Будь-які умови щодо земельної ділянки, на якій це приміщення знаходиться, в зазначеному договорі дарування відсутні.

22 липня 2010 року ФОП ОСОБА_3 звернулася до Хмельницької міської ради з клопотанням надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1151 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 - землі промисловості, транспорту, зв'язку та енергетики, оборони та іншого призначення для обслуговування приміщення прохідної та надати її у користування.

Рішенням 38 сесії Хмельницької міської ради від 08 вересня 2010 року № 43 ФОП ОСОБА_3 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки.

Вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером НОМЕР_1, що підтверджується листом Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 24 січня 2017 року.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 13 грудня 2016 року № 75666495, право власності на земельну ділянку з указаним кадастровим номером ні за ким не зареєстровано, що також підтверджується листом Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області від 16 грудня 2016 року за вих. № 31-28-99.5-10941/0/15-16, відповідно до якого спірна земельна ділянка не належить на праві власності та користуванні жодній особі.

19 січня 2015 року відповідач припинила діяльність як фізична особа-підприємець, проте ні орендної плати, ні земельного податку не сплачувала, що підтверджується листами ДПІ у м. Хмельницькому від 31 березня 2016 року та від 04 листопада 2016 року.

20 травня 2016 року Управлінням земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 та складено акт, в якому встановлено, що земельна ділянка огороджена бетонним парканом і згідно з інформацією, наданою відділом інформації та кадастру департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів, її площа становить 0,1151 га.

27 травня 2016 року на адресу відповідача надіслано повідомлення про засідання комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам.

02 червня 2016 року проведено засідання Комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам і складено акт визначення розміру збитків, у якому зазначено про використання відповідачем земельної ділянки, площею 0,1151 га по АДРЕСА_1 з 01 червня 2013 року по 01 червня 2016 року без правовстановлюючих документів та визначено розмір збитків, заподіяних територіальній громаді міста, в сумі 46 341,01 грн.

Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11 серпня 2016 року № 562 затверджено акт визначення розміру збитків.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що вчинення дій щодо оформлення прав на землю землекористувачем є правом, а не обов'язком особи.

Проте такий висновок суду є передчасним з огляду на таке.

Відповідно до статті 13 Конституції Україниземля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Суб'єктами права на землі комунальної власності згідно із статтею 80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Правовий механізм переходу прав на землю, пов'язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у статті 120 Земельного кодексу України(далі - ЗК України).

Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.

Таким чином, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору (оренди, емфітевзису, суперфіцію).

Як вбачається із положень статті 120 ЗКУкраїни, виникнення права власності на об'єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Водночас за змістом статті 125 ЗКУкраїни право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Зважаючи на положення цієї статті, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства.

ОСОБА_3 належним чином не оформила правовідносини щодо користування спірною земельною ділянкою. Проте з моменту виникнення права власності на зазначене нерухоме майно у відповідача виник обов'язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією нежитловою будівлею. Відповідач не вчиняла дій, спрямованих на реєстрацію речового права на земельну ділянку.

Статтею 206 ЗК Українита статтею 2 Закону України «Про плату за землю» визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Статтею 14 Податкового кодексу Українивизначено, що земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів

За змістом статті 152 ЗКУкраїни держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Водночас відповідно до статті 156 ЗКУкраїни власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно зі статтею 157 ЗКУкраїни відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

При розгляді цієї справи судами встановлено, що після оформлення ОСОБА_3 права власності на будівлю, розташовану на земельній ділянці, договір оренди вказаної земельної ділянки вона не укладала, орендної плати за договором не сплачує, хоча земельна ділянка використовується для розміщення об'єкта нерухомого майна.

Узагальнюючи викладене, суд приходить до висновку про скасування рішень суду першої та апеляційної інстанції, оскільки суди неправильно застосували норми матеріального права, та прийшли до помилкового висновку про те, що вчинення дій щодо оформлення прав на землю є правом а не обов'язком. Отримання особою у власність нерухомого майна, що розташовується на земельній ділянці, кореспондується обов'язок зареєструвати речове право на земельну ділянку, на якій таке майно знаходиться.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені, тому суд касаційної інстанції позбавлений можливості усунути вказані недоліки і перевірити доводи відповідачів, оскільки вони потребують встановлення обставин, які не були встановлені судом.

Керуючись статтями 406, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу прокурора Хмельницької області задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 11 травня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І. Усик