Справа № 500/3598/18
Провадження № 2/500/2451/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Адамова А.С.,

за участю секретаря - Нікітіної Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі справу за позовом ОСОБА_1 до Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа ОСОБА_2, про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

06.06.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить: встановити юридичний факт, що місцем розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_3, на яку 29.11.2010 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №78 є: АДРЕСА_1; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок №15-а з надвірними спорудами та господарськими будівлями по АДРЕСА_1, та земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2175 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3. Після його смерті залишилось спадкове майно, зокрема: житловий будинок № 15-а з надвірними спорудами та господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.2175 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3. Заповіт за життя ОСОБА_3 не залишав. Спадщину позивач прийняла фактично, оскільки проживала разом зі спадкодавцем.У березні 2018 року вона звернулася до приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Г.І. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3. Однак, листом №120/02-14 від 14 березня 2018 року приватний нотаріус повідомив її про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1.У зв'язку з цим, позивач зазначає, що 29.11.2010 року па ім'я ОСОБА_3 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2175 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_3. В той же час, при виготовленні та видачі вищевказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку була допущена помилка, а саме: замість адреси місцезнаходження земельної ділянки: АДРЕСА_1, помилково була вказана адреса: АДРЕСА_2. Підтвердженням того, що при виготовлення Державного акту на право власності на земельну ділянку була допущена помилка є наступне. Починаючи з 1998 року власником житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2, є ОСОБА_2 на підставі договору дарування житлового будинку від 04 лютого 1998 року. Таким чином, за виданим Державним актом на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_5 нібито була приватизована земельна ділянка під житловим будинком, який належить іншій особі. З плану земельної ділянки, що с складовою частиною технічного паспорту па житловий будинок індивідуального житлового фонду АДРЕСА_2, площа земельної ділянки, що закріплена за будинком АДРЕСА_2 складає 1484 кв.м., а її лінійні розміри: по 14.0 метрів з фасадної та тильної сторони та по 106.0 метрів з правого та лівого боку. В той же час, згідно схематичного плану земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку, площа земельної ділянки, що закріплена за будинком АДРЕСА_1 складає 2207 кв.м., а її лінійні розміри: по 17,25 метрів з фасадної та тильної сторони та по 99,36 метрів з правого та лівого боку. При цьому, лінійні розміри земельної ділянки, право власності, на яку посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_5, є наступними: з фасадної сторони 21,90 метрів, з тильної сторони 20,68 метрів, з лівого та правого боку 101,1 метрів та 103,31 метрів відповідно. Окрім цього, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.05.2018 року, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_3, нібито знаходилась за подвійним адресом: АДРЕСА_1. Тобто, прискладанні технічної документації, виготовленні та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_5 була допущена помилка, яка не може бути виправлена у зв'язку зі смертю її власника.

Ухвалою суду від 27.06.2018 року витребувано від приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Веліксар Т.І. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду письмове клопотання про визнання позову та розгляд справи без його участі.

Третя особа, сповіщена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі.

05.09.2018р. свідок ОСОБА_8 (начальник міськрайонного управління в Ізмаїльському районі та місті Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області) в судовому засіданні пояснив, що за адресою: АДРЕСА_2, проживає ОСОБА_2, а за адресою: АДРЕСА_1, проживає ОСОБА_1. Ці данні встановлені в ході перевірки даних Державного земельного кадастру та Каталогу координат по 15 та 15а. Державний акт на спадкодавця виданий за координатами саме на земельну ділянку за адресою 15-а, а зазначення у державному акті цифри 15 без позначки «а» є технічною помилкою. На даний момент виправлення такої помилки неможливе, так як власник вже помер, а за життя він не звертався з відповідною заявою. Крім того, ідентифікатором земельної ділянки згідно ст..79-1 ЗК України є саме кадастровий номер, а не адреса земельної ділянки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши свідка, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, виданого 29.11.2010р. Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №78, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,2175 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно листа Міськрайонного управління в Ізмаїльському районі та місті Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №2191/126-18 від 13.07.2018 станом на 31.12.2012р. на ОСОБА_3 зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_6 за №78 від 29.11.2010р., земельна ділянка загальною площею 0,2175 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2, та надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка).

Дані у вказаній відповіді зазначені із наявного державного акту НОМЕР_4.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 30.05.2018 власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 за місцем розташування: АДРЕСА_2, АДРЕСА_1, з площею 0,4349 гектарів, надана для ведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, вказаний ОСОБА_3 на підставі Державного акту від 29.11.2010 НОМЕР_7, виданого на підставі рішення органу місцевого самоврядування рішення сесії Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 25.12.2009 №356.

Однак при цьому, встановлено, що у довідці виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №639 від 16.05.2018р. зазначено, що відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №01_0435-1 особового рахунку ОСОБА_3 належить на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1. ОСОБА_3 був зареєстрований і проживав за вказаною адресою. Станом на 14.04.1991 року двір відносився до типу робочого двору, та на цей день у будинку були зареєстровані: ОСОБА_9 (з 1983 по 07.08.2015); ОСОБА_1 (з 1983 по теперішній час); ОСОБА_2 (з 1983 по 07.09.2006); ОСОБА_10 (з 1984 по 24.07.2007). Земельна ділянка площею 0,2175 га по АДРЕСА_1 передавалась в приватну власність рішеннями сесії Утконосівської сільської ради №81 від 16.12.1997р., №356 від 25.12.2009р. на ім'я ОСОБА_3.

До того, щодо земельної ділянки за номером 15, то суд звертає увагу, що, згідно договору дарування житлового будинку від 04.02.1998р., посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. в реєстрі №3-655, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №2/258 від 12.02.1009р., власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, є ОСОБА_12.

Вказане також вбачається з листа КП «Ізмаїльське МБТІ» за №981 від 19.07.2018р., в якому зазначено, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на об'єкт нерухомості по АДРЕСА_2 станом на 31.12.2012р. власником зареєстрована ОСОБА_12 на підставі договору дарування житлового будинку від 04.02.1998р., посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. в реєстрі №3-655, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №2/258 від 12.02.1009р. Відповідно до матеріалів архіву КП «Ізмаїльське МБТІ» технічна інвентаризація об'єкта нерухомості по АДРЕСА_1 не проводилась, інвентаризаційна справа не заводилась.

Крім того, як вбачається із архівної виписки від 10.09.2018р. №01/01-22/2069/1855, рішенням №1 від 16.12.1997р. Утконосівської сільської ради народних депутатів «Про передачу земельних ділянок в приватну власність» затверджено акт інвентаризації земельних ділянок ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 (п.125).

З вказаних документів вбачається, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, виданому 29.11.2010р., дійсно допущена технічна помилка.

Згідно Звіту про перелік геонімів населених пунктів, що підпорядковані відділу ведення Од, Відділ ведення ДРВ Ізмаїльської РДА вулиця Енгельса в с. Утконосівка перейменовано у вулицю Спортивна.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_8, виданого 08.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_3, згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1; земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2175 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.

За життя спадкодавець ОСОБА_3 заповіт не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 47262538 від 29.03.2017 року.

Позивач ОСОБА_1 є дружиною спадкодавця, спадкоємцем за законом першої черги, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_9 від 07.11.1978р., та спадщину прийняла фактично, оскільки на момент смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, та протягом шести місяців, проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується довідкою Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №639 від 16.05.2018р.

На звернення позивача до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Веліксар Т.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку після смерті чоловіка, письмовою відповіддю нотаріуса за №120/02-14 від 14.03.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, які необхідні для оформлення спадщини та реєстрації на підставі п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій на підставі п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту віднесено до компетенції суду.

Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинули на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами (Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, договір дарування житлового будинку від 04 лютого 1998 року, план земельної ділянки, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.05.2018 року, довідка Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №639 від 16.05.2018р., лист Міськрайонного управління в Ізмаїльському районі та місті Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №2191/126-18 від 13.07.2018, довідка виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №639 від 16.05.2018р.) встановлена наявність підстав для визнання факту того, що місцем розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_3, на яку 29.11.2010 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №78 є: АДРЕСА_1.

Вказане також підтверджено й показами свідка.

Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги ОСОБА_1 щодо встановлення юридичного факту, що місцем розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_3, на яку 29.11.2010 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №78 є : АДРЕСА_1, та визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на: житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1; земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2175 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (68645, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Миру, №17-А, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 04379456), третя особа ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити юридичний факт, що місцем розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_3, на яку 29.11.2010 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №78 є : АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на:

житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1;

земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2175 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.09.2018р.

Суддя: А.С. Адамов