Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/4883/17 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 48 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Микитюк О.Ю., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №279/4883/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 7 березня 2018 року, постановлене під головуванням судді Шульги О.М.-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому зазначила, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 вони за спільні кошти придбали легковий автомобіль ВАЗ 2106, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 1976 року випуску. Даний автомобіль був зареєстрований на ім'я відповідача, який без погодження з нею 26 травня 2015 року продав вказаний транспортний засіб ОСОБА_4 за 25200 грн. Кошти від продажу цього майна витратив на власні потреби.

Враховуючи вищенаведене, просила стягнути з відповідача на свою користь 12500 грн. , що становить 50% вартості спірного автомобіля.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 7 березня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12600 гривень вартості 1/2 частини автомобіля ВАЗ 2106.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що позивачкою не доведена та обставина, що відчуження автомобіля здійснене без її згоди та не в інтересах сімї. Рішення про відчуження спірного транспортного засобу прийнято ними спільно під час шлюбу, а кошти, отримані від продажу, були витрачені на забезпечення потреб сімї.

Окрім того, суд прийняв позовну заяву в новій редакції з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) .

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 70 СК України також передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За правилами ч.1 ст.63, ч.1,3 ст. 65 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і ( або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

В судовому засіданні встановлено,що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2008 року. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 грудня 2015 року шлюб між ними розірвано.

За час шлюбу подружжям придбаний автомобіль, марки ВАЗ 2106, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 1976 року випуску, право власності на який зареєстроване на ім'я відповіача.

26 травня 2015 року ОСОБА_2 продав вказаний автомобіль ОСОБА_4 за ціною 25200 грн. Вказана обставина підтверджується довідкою-рахунком серії ААЕ №164592, виданою ТОВ Трейд Роут 26 травня 2015 року.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року №11, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності ( якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції вірно виходив з того, що договір купівлі-продажу автомобіля виходить за межі дрібного побутового, відтак згода іншого з подружжя на відчуження цього рухомого майна має бути надана в письмовій формі.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач здійснив відчуження спірного автомобіля за згодою позивачки. Посилання останнього на ту обставину, що кошти від реалізації автомобіля були витрачені в інтересах сім'ї, також не підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином, ОСОБА_3 має право на відшкодування вартості 1/2 частини даного транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Враховуючи вищезазначене, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 7 березня 2018 року, без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 червня 2018 року

Головуюча Судді