Справа № 310/2006/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

12 червня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Димової Л.В.,

позивача- Ляскіної Н.І.,

представника позивача- Ємельяненко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, посилаючись на наступне. Позивач вказав, що ОСОБА_3 продала їй квартиру АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці, площею 868,0кв.м. Квартира АДРЕСА_2 складається з двох частин: 11/80ч. та 33/80ч. Позивач вказав, що право власності на 33/80 вищевказаного нерухомого майна зареєстровано за нею, а за відповідачем по справі- Мельниковим О.І. зареєстровано 11/80 частин. Позивач також зазначив, що 33/80 ч. та 11/80 ч. житлового будинку №13 по вул.Черняховського у м.Бердянську складають квартиру №1 (44/80ч.).

ОСОБА_1 вказала, що право власності на житловий будинок по вул.Черняховського, 13 у м.Бердянську у розмірі 9/20 ч. зареєстровано за ОСОБА_4

Реєстрація права власності на відповідача ОСОБА_2 у розмірі 11/80 частин відсутня.

Відповідно до записів у домовій книзі щодо прописки громадян, які проживають у будинку, відповідач не значиться та в цій квартирі не проживав, та не був зареєстрований. За всі одинадцять років ОСОБА_2 ніколи не з'являвся, до сусідів не приходив, жодних притензій щодо власності на 11/80 частин зазначеного житлового будинку, що є частиною квартири №1 не пред'являв. Ніяких особистих речей, майна, яке належить ОСОБА_2 у цій квартирі не було взагалі.

ОСОБА_3 коли продала квартиру, віддала позивачу всі ключі від дверей, хвіртки, сараїв, гаражу, інших споруд, технічну документацію на будинок, правоустановлюючі документи.

Позивач вказав, що з 13.09.2006р. та по теперішній час вона зареєстрована у квартирі №1 зазначеного будинку, постійно, безперервно проживає в ній. Позивач вказав, що не знав і не міг знати про відсутність підстав для набуття права власності на 11/80 частин зазначеного житлового будинку, що є частиною квартири №1. Вважала, що купила квартиру повністю.

З вересня 2006 року ОСОБА_1 переїхала в квартиру АДРЕСА_3 і з того часу добросовісно заволоділа нерухомим майном -11/80 частин житлового будинку №13 по вул.Черняховського у ОСОБА_5, яка є частиною зазначеної квартири №1 і на теперішній час продовжує відкрито, безперервно володіти цією частиною житлового будинку (11/80 частин) вже протягом одинадцяти років.

Позивач вказав, що у період проживання вона управлялась по господарству, використовувала присадибну ділянку, проводила індивідуальне газопостачання, капітальний та поточний ремонт квартири №1 у будинку по вул.Черняховського, 13 у м.Бердянську.

Позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за квартирою та утримує її.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги, викладені в позовній заяві, надали судові пояснення, аналогічні, викладеним у позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухав учасників справи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до договору купівлі продажу від 09.09.2006 року, посвідченого нотаріусом ОСОБА_5 державної нотаріальної контори в реєстрі № 3-2171 позивачу належить на праві власності 33/80 частини житлового будинку № 13 по вулиці Черняховського в м. Бердянську Запорізької області.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна № 111359801 від 23.01.2018 року 9/20 частин житлового будинку № 13 по вулиці Черняховського, 13 в м. Бердянську зареєстровані на праві спільної часткової приватної власності за ОСОБА_4, а 33/80 частки вказаного житлового будинку зареєстровані на праві приватної спільної частковї вланості за позивачем по справі- Ляскіною Н.І.

З довідки № 51 від 23.01.2018 року, наданої КП з технічної інвентаризації ОСОБА_5 міської ради вбачається, що право власності на 44/80 частин житлового будинку, що складає квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_5 державною нотаріальною конторою від 22.03.2000 року за № 3-899 (11//80 ч. ) та за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі- продажу від 09.09.2006 року за № 3-2171 (33/80 ч.).

Відповідно до записів у домовій книзі для прописки громадян, проживаючих ІНФОРМАЦІЯ_1 кв. 1 по вул. Черняховського в м. Бердянську, відповідач не значиться, та в цій квартирі не проживав та не був зареєстрований.

З»ясовано, що з 13.09.2006р. та по теперішній час ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі №1 вищезазначеного будинку, постійно, безперервно проживає в ній.

Встановлено, що позивач з вересня 2006 року переїхала в квартиру АДРЕСА_3 і з того часу добросовісно заволоділа нерухомим майном -11/80 частин житлового будинку №13 по вул.Черняховського у м.Бердянську, яка є частиною зазначеної квартири №1, і на теперішній час продовжує відкрито, безперервно володіти цією частиною житлового будинку (11/80 частин).

Судом також встановлено, що за весь чей час відповідач -ОСОБА_2 ніколи не з'являвся у вказаній квартирі, до сусідів не приходив, жодних претензій щодо власності на 11/80 частин зазначеного житлового будинку, що є частиною квартири №1, не пред'являв. Ніяких особистих речей, майна, яке належить ОСОБА_2 у цій квартирі немає та не було взагалі.

Встановлено, що за період проживання ОСОБА_1 за вищевказаною адресою, вона справлялась по господарству, використовувала присадибну ділянку, проводила індивідуальне газопостачання, капітальний та поточний ремонт квартири, що також підтверджується ксерокопіями договору про надання населенню послуг з газопостачання, технічних умов газопостачання квартири №1 у будинку по вул.Черняховського,13 у м.Бердянську, копією договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, договорів про надання послуг з вивезення побутових відходів, акту про встановлення пломби водоміру, рахунків про сплату

комунальних послуг.

Цей факт підтверджений в судовому засіданні показаннями свідків, ставити під сумнів які, у суду немає підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння.

При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року.

На підставі викладеного чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб»єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно узагальнень Верховного Суду України та аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного) експлуатувати, вживати необхідних заходів для утримання майна в належному стані тощо. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Така сама позиція закріплена і у п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

В судовому засіданні встановлені, всі три умови, при яких можливо застосування ст. 344 ЦК України, а саме добросовісність заволодіння майном, відкритість володіння та безперервність цього володіння позивачем ОСОБА_1

Таким чином, суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 право власності на 11/80 частин домоволодіння № 13 по вулиці Черняховського у м. Бердянську Запорізької області в порядку набувальної давності.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою

відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України

Повний текст рішення суду складено 22 червня 2018 року.

Суддя: