Постанова

Іменем України

20 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 446/2422/15

провадження № 61-36062св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В.В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - виконавчий комітет Запитівської селищної ради Кам'янка-Бузького району Львівської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2017 року, у складі колегії суддів: Шандри М. М.,

Ванівського О. М., Левика Я. А.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Запитівської селищної ради Кам'янка-Бузького району Львівської області про визнання права на спадкове майно.

Рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в цілому на житловий будинок з господарськими прибудовами і спорудами, зазначеними в технічному паспорті на житловий будинок від 26 жовтня 2015 року по АДРЕСА_1 Кам'янка-Бузького району Львівської області, належного ОСОБА_7, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого 29 вересня 1990 року.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 14 липня 2016 року рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 листопада 2015 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до апеляційного суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Львівської області від 14 липня 2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2017 року вказану заяву залишено без задоволення.

Ухвала апеляційного суду мотивована необґрунтованістю посилань заявника на відсутність у неї, на момент ухвалення апеляційним судом рішення, будинкової книги, у зв'язку з чим їй не було відомо, хто саме був зареєстрований за адресою місцезнаходження спадкового майна, право власності на яке вона просила суд визнати за нею. Долучена до позовної заяви та наявна у матеріалах справи копія будинкової книги на будинок № АДРЕСА_1 спростовує зазначені ОСОБА_4 доводи про існування нововиявленої обставини, яка є підставою для перегляду рішення апеляційного суду Львівської області від 14 липня 2016 року.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, та ухвалити нове рішення, яким заяву про перегляд рішення апеляційного суду Львівської області від 14 липня 2016 року задовольнити.

Зміст доводів касаційної скарги позивача зводиться до посилань на неправильність висновків апеляційного суду щодо відсутності підстав вважати нововиявленою обставиною зміст будинкової книги, знайденої нею після ухвалення апеляційним судом рішення. На переконання заявника вказана обставина входить до предмета доказування та могла вплинути на висновок суду при прийнятті рішення щодо прав та обов'язків осіб, які беруть участь у справі.

У запереченні на касаційну скаргу відповідач зазначає про необґрунтованість та безпідставність її доводів, та просить залишити її без задоволення. Вказує, що обставина проживання ОСОБА_8 у будинку, який належить до спадкового майна, було встановлено під час ухвалення рішення апеляційним судом Львівської області, про перегляд якого за нововиявленими обставинами було подано відповідну заяву.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

30 липня 2018 року дану справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обґрунтовуючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заявник посилалась на те, що у листопаді 2016 року нею було знайдено оригінал будинкової книги на спірний будинок АДРЕСА_1, з якої вбачається, що ОСОБА_8 не був зареєстрований і не проживав у спірному будинку з 07 квітня 1980 року і до своєї смерті, а тому він не може вважатися таким, що фактично прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька ОСОБА_7

Відповідно до частини першої статті 361 ЦПК України, в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України, в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали, встановлено, що підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

При цьому заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої наведеною законодавчою нормою, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених у пунктах 1 та 2 частини другої статті 361 ЦПК України, в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Апеляційний суд установив, що, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 до позовної заяви додано копію будинкової книги на будинок № АДРЕСА_1, яку було досліджено судом під час ухвалення апеляційним судом Львівської області рішення від 14 липня 2016 року.

Виходячи з наведеного, є обґрунтованим висновок апеляційного суду щодо відсутності підстав, передбачених статтею 361 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали апеляційним судом), для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

При цьому доводи, наведені ОСОБА_4 в обґрунтування наявності підстав для перегляду рішення апеляційного суду Львівської області від 14 липня 2016 року за нововиявленими обставинами зводяться до переоцінки тих доказів, яким вже було надано оцінку.

Виходячи з цього, обставини, на які посилається заявник щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення можуть бути підставою для його оскарження по суті (за умови дотримання вимог процесуального законодавства щодо порядку оскарження судових рішень), а не його перегляду за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В.Пророк

І. М.Фаловська