Справа № 203/2157/17
УХВАЛА

23 вересня 2018 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

В наданій заяві позивачка просила в порядку забезпечення позову заборонити відповідачці ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження у будь-який спосіб квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.ч.1,6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Види забезпечення позову визначені ст.150 ЦПК України.

Відповідно до розяснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що предметом заявлених позовних вимог є визнання недійсним заповіту, складеного померлим спадкодавцем ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2, що був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову позивачка посилалась на те, що на теперішній час на підставі вказаного заповіту приватним нотаріусом ОСОБА_3 на імя відповідачки ОСОБА_2 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1.

В звязку з цим, відчуження останньою квартири в подальшому унеможливить виконання судового рішення по справі.

Поряд з цим, суд враховує, що за наявних матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 29.08.2016 року у цивільній справі №203/6615/15-ц, яке набрало законної сили було визнано недійсним з моменту укладення договір дарування квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Заповіт ОСОБА_4 на імя ОСОБА_1 посвідчений 04.08.2008 року, було скасовано 12.03.2016 року за заявою ОСОБА_4

Таким чином, наявні на момент розгляду заяви матеріали цивільної справи не містять відомостей щодо наявності у позивачки спадкових прав, або прав, що випливають зі договірних правовідносин, на спадкове майно.

В звязку з цим, відсутні підстави вважати, що відчуження відповідачкою успадкованої квартири АДРЕСА_1, утруднить або зробить неможливим виконання рішення у розглядаємій цивільній справі в разі можливого задоволення позовних вимог та ускладнить відновленню прав позивачки.

З урахуванням цього, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-152,258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя С.Ю.Казак