Постанова

Іменем України

20 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 233/6424/16-ц

провадження № 61-33618св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В.В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Шахта імені О. Ф. Засядька»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Шахта імені О. Ф. Засядька» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2017 року, у складі судді Мартиненко В. С., та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 15 червня 2017 року, у складі колегії суддів: Новосядлої В. М., Груіцької Л. О., Новосьолової Г. Г.,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Шахта імені О. Ф. Засядька» (далі - ПАТ «Шахта імені О. Ф. Засядька») про відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_6, який є батьком позивача, впродовж усього свого трудового життя, перебував у трудових відносинах з ПАТ «Шахта імені О. Ф. Засядька», працюючи шахтарем, робочим підземної шахтної професії. Постійне перебування під впливом шкідливих факторів призвело до виникнення у нього хронічного професійного захворювання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.

Відповідно до висновку Медико-соціальної експертної комісії від 19 грудня 2014 року встановлено причинний зв'язок смерті батька позивача з отриманим ним професійним захворюванням.

Втрата близької людини завдала позивачу душевні та психічні страждання, змінився її звичний спосіб життя, чим завдано їй моральної шкоди, що оцінена нею у розмірі 250 000 грн, яку вона просила стягнути з відповідача.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 15 червня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Шахта імені О. Ф. Засядька» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано тим, що смерть батька позивача спричинена його професійним захворюванням - хронічним обструктивним бронхітом пильової етіології у фазі субремісії; емфіземою легень, яке виникло у зв'язку із шкідливими умовами праці у ПАТ «Шахта імені О. Ф. Засядька». Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди у 50 000 грн, суд першої інстанції дійшов висновку що така сума відповідає вимогам розумності, виваженості, та є еквівалентом завданим позивачу моральним стражданням.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Шахта імені О. Ф.Засядька» посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга відповідача мотивована недоведеністю обставин відносно наявності причинного зв'язку між смертю батька позивача та отриманим ним професійним захворюванням. Позивачем не підтверджено достатніми та допустимими доказами факт заподіяння їй моральних страждань та не обґрунтовано розмір завданої їй моральної шкоди.

Позивач не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направила.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року дану справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга ПАТ «Шахта імені О. Ф. Засядька» не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

За змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю особи, виникає у чоловіка (дружини), батьків (усиновлювачів), дітей (усиновлених), а також осіб, які проживали з нею однією сім'єю, з моменту смерті цієї особи.

Право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю внаслідок професійного захворювання, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням.

Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

У справі, яка перегладяться, судом, на підставі Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 14 січня 2004 року, установлено, що батько позивача, ОСОБА_6, отримав професійне захворювання у зв'язку з шкідливими умовами праці.

Існування причинно-наслідкового зв'язку між професійним захворюванням та смертю ОСОБА_6 підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою МСЕК від 19 грудня листопада 2014 року.

Місцевий суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, на підставі повно та всебічно досліджених доказів, поданих сторонами, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем не забезпечено батьку позивача безпечних та нешкідливих умов праці, що призвело до виникнення в останнього професійного захворювання, та, в подальшому спричинило його смерть.

Визначаючи розмір моральної шкоди, спричиненої смертю батька позивача, яка підлягає стягненню з відповідача, судом враховано, що частиною третьою статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

У зв'язку із наведеним, колегія суддів погоджується із визначеним судами попередніх інстанцій розміром грошової компенсації на відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, який відповідає вимогам розумності і справедливості.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Шахта імені О. Ф. Засядька» залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області

від 14 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В.Пророк

І. М.Фаловська