Провадження № 2/756/2304/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2018 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Яценко Н.О.,

за участі секретаря - Хоменко І.І,,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1, третя особа: Міністерство внутрішніх справ України, про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року позивач через свого представника звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з вересня 2010 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ, правонаступником якого є позивач.

27 вересня 2010 року між НАВС, комплектуючим органом - ГУМВС України у м. Києві, та відповідачем укладено Договір про підготовку фахівця у НАВС, відповідно до умов якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі.

З 01 вересня 2010 року по 15 березня 2014 року відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Після здобуття вищої освіти відповідача було направлено для подальшого проходження служби до органів внутрішніх справ. Наказом ГУМВС України в місті Києві від 08 серпня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням, до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання.

Вартість витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі становить 21 117,37 грн.

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі, у сумі 21 117,37 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року задоволено позов Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі. Судом стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, у розмірі 21 117,37 грн та судові витрати у сумі 1 378,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року вищевказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

23 січня 2018 року відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, згідно якого просив у позові до нього відмовити у повному обсязі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він навчався за державним замовленням, яке фінансується з коштів Державного бюджету України. Таким чином державні кошти позивачу було направлено МВС України в рахунок оплати державного замовлення за навчання відповідача, яке включає витрати виконавця на утримання особи. А тому тільки МВС України, як головний розпорядник цільових коштів, на думку відповідача, є компетентною особою, яка може вимагати відшкодування у нього фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому також зазначив, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі з підстав наведених у відзиві. Окрім того просив у задоволенні позову відмовити з підстав пропуску строків позовної давності.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 05 серпня 2010 року №562 відповідача ОСОБА_1 з 01 вересня 2010 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ (КНУВС) (а.с.12).

Розпорядженням Кабінету міністрів України від 27 серпня 2010 № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» КНУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ (НАВС). Відповідно до вищезазначеного розпорядження, НАВС є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ.

27 вересня 2010 року між КНУВС та ОСОБА_1 укладено Договір № 10-310 про підготовку фахівця у КНУВС, відповідно до умов якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі (а.с.10-11).

Наказом Міністерства освіти і науки України від 18 вересня 2009 року N 873 затверджено Умови прийому до вищих навчальних закладів України, які були чинні на час вступу ОСОБА_1 на навчання до Київського національного університету внутрішніх справ набору 2010 року.

Згідно пункту 1.3. розділу II Умов прийому до вищих навчальних закладів України фінансування підготовки фахівців у вищих навчальних закладах здійснюється: за рахунок видатків державного та місцевих бюджетів - за державним замовленням; за рахунок державних пільгових довгострокових кредитів; за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи договір № 10-310 від 27.09.2010 укладено між позивачем, як виконавцем, Головним управлінням МВС України в місті Києві, як замовником, та ОСОБА_1, як особою, яка отримує послуги з навчання.

Предметом вказаного договору є підготовка ОСОБА_1 за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра за напрямом «Правознавство».

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 навчався за державним замовленням, яке фінансується з коштів Державного бюджету України.

Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік» додатком три «Розподіл видатків державного бюджету на 2010 рік», передбачено «за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 1001080» для Міністерства внутрішніх справ України виділено суму в 290 135,2 (тисяч грн) для підготовки кадрів для органів внутрішніх справ вищими закладами освіти III і IV рівнів акредитації.

Таким чином, вказане в сукупності свідчить, що державні кошти було направлено Міністерством внутрішніх справ України Київському національному університету внутрішніх справ в рахунок оплати державного замовлення за навчання ОСОБА_1, яке включає витрати виконавця на утримання особи.

З 01 вересня 2010 року по 15 березня 2014 року відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг.

Наказом НАВС від 15 березня 2014 року №341 відповідачу присвоєно кваліфікацію бакалавра права освітньо-кваліфікаційного рівня за напрямом підготовки «Правознавство» та видано диплом бакалавра (а.с.13).

Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов договору, відповідача направлено для подальшого проходження служби до органів внутрішніх справ.

Наказом ГУМВС України в місті Києві від 08 липня 2014 року № 726 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням, на підставі поданого ним рапорту, що потягнуло за собою звільнення з ОВС до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання (а.с.14).

Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З позовом позивач звернувся до суду 09.12.2016, а відтак, враховуючи ті обставини, що відповідача звільнено з органів внутрішніх справ 08.07.2014, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущені строки позовної давності при зверненні до суду.

Відповідно до п. 2.3.6. Договору про підготовку фахівця у КНУВС відповідач зобов'язався у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за власним бажанням без поважних причин відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ затверджено Постановою КМУ від 01 березня 2007 року №313.

За приписами п. 2 вказаного Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Згідно з п. 5 Порядку витрати у повному обсязі відшкодовуються за період, що перевищує строк строкової служби (1 рік), а за період, що зараховується в строк військової служби - лише витрати, що складають різницю між витратами на утримання курсанта та витратами на утримання військовослужбовця.

Відповідно до довідки про розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням рядового міліції ОСОБА_1 в Національній академії внутрішніх справ, фактичні витрати, пов'язані з його утриманням (без врахування періоду з 01 вересня 2010 року по 31 серпня 2011 року, тобто виключений 1 рік, прирівняний до періоду строкової військової служби), становлять 21 117,37 грн, що складає: вартість грошового забезпечення у розмірі 8 577,72 грн; витрати на продовольче забезпечення у сумі 795,05 грн; витрати на речове забезпечення у розмірі 3 953,13 грн та витрати на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв у сумі 7 791,47 грн (а.с.16-27).

Згідно з ч. 7 ст. 18 чинного на час навчання ОСОБА_1 Закону України «Про міліцію» у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 53 Конституції України передбачено, що держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Згідно Рішення Конституційного суду України від 04.03.2004р. № 5-рп/2004 положення частини третьої статті 53 Конституції України "держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах" необхідно розуміти так, що безоплатність освіти як конституційна гарантія реалізації права на освіту означає можливість здобуття освіти в державних і комунальних навчальних закладах без внесення плати у будь-якій формі за освітні послуги визначених законодавством рівня, змісту, обсягу і в межах тих видів освіти, безоплатність яких передбачена частиною третьою статті 53 Конституції України.

Згідно з ч.1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Таким чином, обов'язковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускниками вищого навчального закладу призводить до порушення їх конституційного права на працю, що вільно обирається або на яку вони вільно погоджуються, та порушення права на безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах.

Також суд зазначає, що положеннями Закону України «Про вищу освіту» не передбачено вимог про обов'язковість трирічного відпрацювання та відшкодування у встановленому порядку до державного бюджету вартості навчання.

Одночасно слід зазначити, що після отримання диплома бакалавра відповідач продовжив навчання у магістратурі в Національній академії прокуратури України здобув ступінь «магістр» отримав повну вищу освіту за спеціальністю «правознавство» здобув кваліфікацію «магістр право», яку закінчив у 2015 році, тобто скористався правом на отримання вищої освіти та на даний час працює в державній структурі - НАЗК.

Враховуючи вищенаведене, суд вбачає необхідним у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. 10-13, 76-81, 89, 263-265 ЦПК України, ст. 257, 526, 623 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17 вересня 2018 року.

Суддя Н.О. Яценко