АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2850/17 Номер провадження 22-ц/786/1415/18Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Панченка О.О.,

суддів: Дорош А.І. Одринської Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція», в якому просив поновити його на посаді директора Полтавської філії Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» на умовах, визначених контрактом №3 від 21 січня 2017 року, визнати незаконним наказ директора Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» №66-к від 03 квітня 2017 року про звільнення; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

В обґрунтування позову зазначив, що з 26 січня 2017 року він працював директором Полтавської філії інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» на підставі контракту. 03 квітня 2017 року його було звільнено з роботи, на підставі недотримання умов контракту за п. 8 ст. 36 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним, оскільки він мав незначний час для значних досягнень у Філії, ним вживались заходи для погашення заборгованості Полтавської філії інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ». Його вини у недотриманні умов контракту немає, тому і підстав для звільнення також немає. Крім того, відповідач допустив порушення порядку звільнення та припинення дії контракту не попередивши про таке рішення за 2 тижні до дати звільнення.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 до Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.

Визнано незаконним наказ директора Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» №66-к від 03 квітня 2017 року про припинення дії контракту з директором Полтавського філіалу інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді директора Полтавської філії Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» на умовах, визначених контрактом №3 від 21 січня 2017 з 03 квітня 2017 року.

Стягнуто з Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 квітня 2017 року по 16 квітня 2018 року в сумі 120790,44 грн.

Стягнуто з Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ», на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області стягнуто з Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» на користь держави судовий збір в сумі 1307,90 грн.

В апеляційному порядку рішення районного суду оскаржив Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ». В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що позивач, будучи директором Полтавської Філії Інституту «НДІпроектреконструкція», не вжив заходів щодо належного виконання обовязків передбачених контрактом, а також порушив законодавство щодо виплати заробітної плати, податків і зборів. Заходів щодо усунення допущених порушень позивачем не вжито.

Процесуальним правом на подачу відзиву ОСОБА_2 не скористався.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про залишення судового рішення без змін, а скарги без задоволення.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами у справі, що 26 січня 2017 року між Державним науково-дослідним та проектно-вишукувальним інститутом «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» та ОСОБА_2 укладено контракт №3, відповідно до умов якого, останнього призначено на посаду Директора Полтавського філіалу Інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» строком на 36 місяців, починаючи з 26 січня 2017 року по 27 січня 2020 року.

Відповідно до умов контракту, Керівник філії зобов'язується неухильно дотримуватись умов контракту та здійснювати оперативне управління філією, організовувати виробничо-господарську, науково-технічну та іншу діяльність, забезпечувати виконання завдань, передбачених Статутом інституту, положенням про філію та Контрактом.

14 березня 2017 року відповідачем було видано наказ №24, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов'язано до 17 березня 2017 року надати письмові пояснення про причини порушення умов Контракту №3 від 26 січня 2017 року, щодо погіршення поточного фінансового стану філії та відсутності замовлень на виконання робіт; вказано на термінове вжиття заходів на виконання планових показників, недопущення утворення заборгованості по заробітній платі працівникам філії та заборгованості по податках та зборах. Належним чином виконати обовязки, покладені контрактом на керівника філії. Невідкладно, не пізніше 19 березня 2017 року надати докази про виконання наказу.

З вказаним наказом позивача ознайомлено 15 березня 2017 року.

22 березня 2018 року Державним науково-дослідним та проектно-вишукувальним інститутом «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» на адресу ОСОБА_2 направлено повідомлення від 20 березня 2018 року №116/1/к про розірвання контракту з 03 квітня 2017 року.

ОСОБА_2 вказане повідомлення отримав 28 березня 2018 року, що підтверджуються копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.147)

Судом встановлено, що 20 березня 2018 року повідомлення про розірвання контракту ОСОБА_2, не надавалося для ознайомлення, а вимоги п.5.8 Контракту були виконані роботодавцем шляхом направлення повідомлення поштою за 2 тижні до звільнення.

03 квітня 2017 року Державним науково-дослідним та проектно-вишукувальним інститутом «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» видано наказ №66-К про припинення дії контракту з директором Полтавського філіалу Інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» ОСОБА_2 за п.8 ст.36 КЗпП України, на підставі п. 5.5.7 та 5.5.11 Контракту.

Відповідно до пунктів 5.5.7 та 5.5.11 Контракту він припиняється у разі одноразового грубого порушення керівником філії законодавства чи обовязків, передбачених Контрактом; у разі не виконання відокремленим підрозділом зобов'язань перед бюджетом, Пенсійним фондом щодо оплати податків, зборів та платежів, а також зобов'язань щодо виплати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено вимоги щодо розумності строку наданого ОСОБА_2, як директору Філії, для виправлення становища в Полтавському філіалі Інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ», крім того, відповідачем порушено строки повідомлення позивача про його звільнення. Оскільки, існують підстави для поновлення позивача на роботі, в силу ст. 235 КЗпП України позивачу необхідно виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та узгоджується з матеріалами справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі і достроково, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (ч.3 ст.21 КЗпП України).

Загальні положення щодо укладання контрактів передбачені Постановами КМУ від 19.03.1993 року №203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» та від 19.03.1994 року №170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору».

Згідно ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: підстави, передбачені контрактом; підстави, передбачені іншими законами.

26 січня 2017 року між сторонами укладено контракт № 3, відповідно до умов якого, ОСОБА_2 призначено на посаду Директора Полтавського філіалу Інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» строком на 36 місяців, починаючи з 26 січня 2017 року по 27 січня 2020 року. З випробувальним терміном 2 місяці.

Відповідно до статті 28 КЗпП України у разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні.

В п.8 Рекомендації Міжнародної Організації Праці щодо припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця N 166 зазначено, що трудові відносини з працівником не повинні припинятись у зв'язку з незадовільним виконанням ним професійних обов'язків, якщо тільки роботодавець відповідним чином не вказав йому на це й письмово не попередив його і якщо тільки працівник надалі незадовільно виконує свої обов'язки після закінчення розумного строку, встановленого для виправлення становища.

Встановлено, що директором інституту НДІпроектреконструкція наказом від 14 березня 2017 року №24 на виконання умов контракту №3 з метою недопущення шкоди філії інституту а також порушення законодавства щодо виплати заробітної плати, податків і зборів директору Полтавського філіалу ОСОБА_2 поставлено завдання надати пояснення про причини невиконання умов контракту, вжити заходів щодо належного виконання обовязків передбачених контрактом та надати в термін до 19 березня 2017 року, докази про виконання вимог наказу. ОСОБА_2С зазначеним наказом, попереджено про відповідальність за невиконання вимог наказу та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, або звільнення з посади на підставі порушення умов контракту.

З матеріалі справи вбачається, що ОСОБА_2 з даним наказом було ознайомлено 15 березня 2017 року, що припадає на день неділі середу. В свою чергу, вищевказаним наказом визначено, що ОСОБА_2 повинен вжити заходів щодо належного виконання обовязків передбачених контрактом в термін до 19 березня 2017 року, що припадає на неділю, тобто усунути недоліки визначені наказом за три робочі дні.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що роботодавець не дотримався розумності строку для виконання ОСОБА_2 наказу від 14 березня 2017 року №24.

Крім того, повідомлення позивача про його наступне звільнення відбулося з порушенням строків встановлених п. 5.8 Контракту, оскільки з вказаним повідомленням ОСОБА_2 ознайомився лише 28 березня 2018 року, тобто менше ніж за 2 тижні до його звільнення.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що ОСОБА_2, було вчасно повідомлено про наступне звільнення, оскільки згідно п. 6.2.5. контракту № 3 від 26 січня 2017 року у разі виникнення обставин, що вимагають від Інституту обовязку письмового повідомлення директора, обовязки інституту вважаються виконаними, якщо письмове повідомлення Керівникові філії надіслано Інститутом рекомендованим листом на домашню адресу, що вказана у контракті, є помилковим, оскільки, п. 5.8 визначено, що у разі дострокового розірвання Контракту з підстав, зазначених у п. 5.5.5 цього контракту, керівник філії попереджається за два тижні до дати звільнення. Направлення повідомлення 20 березня 2018 року, не можна вважати належним повідомленням та обізнаністю ОСОБА_2 про наступне звільнення.

ОСОБА_2 вказане повідомлення отримав лише 28 березня 2018 року, що підтверджуються копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.147)

З урахуванням викладеного, висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382-384, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектновишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20 вересня 2018 року.

Головуючий суддя: О.О.Панченко

Судді: /підписи/ Т.В. ОСОБА_3 Дорош

КОПІЯ ВІРНО: