27.09.2018 Справа № 337/3525/18
Провадження № 2/337/1760/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши в м.Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

У позові вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.12.2012 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом та погодився із тим, що банк має право у будь який час збільшити чи зменшити кредитний ліміт.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 26.06.2018 року має заборгованість у сумі 14796 грн.91 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 3676 грн. 66 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2691 грн. 10 коп., пені в сумі 7248 грн. 34 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 680 грн. 81 коп.

Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.

Ухвалою від 17.08.2018 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

28.08.2018 року відповідач ОСОБА_2 отримав копію ухвали про відкриття провадження по даній справі, у визначений судом строк відзив на позов не подав, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не заявив.

Суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

21.05.2018 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва ПАТ КБ ПРИВАТБАНК» змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва АТ КБ ПРИВАТБАНК».)

Суд встановив, що 01.12.2012 року відповідач ОСОБА_2, підписавши Анкету-заяву, підтвердив, що він ознайомився із Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, а також тарифами, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді та заявив бажання отримати банківську послугу - платіжну карту кредитку «Універсальна» з кредитним лімітом та базовою процентною ставкою по кредиту у розмірі 36% річних (3% у місяць), з 01.01.2013 року -30,0% (2,5% у місяць), з 01.09.2014 року - 34,8 % річних (2,9% у місяць), а з 01.04.2015 року на 43,2% річних(3,6% у місяць)на суму залишку заборгованості за кредитомта погодився із тим, що банк має право у будь який час збільшити чи зменшити кредитний ліміт.

Таким чином, між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальникові кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, згідно тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Відповідач, підписавши Анкету-заяву, прийнявна себе зобов'язанняза вказаним кредитним договором здійснювати погашення кредитуобов'язковими щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), з 01.04.2014 року - 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості), сплачувати пеню за прострочення сплати кредиту з 01.01.2013 року в розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту)+100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше, та штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача перед банком за вищевказаним кредитним договором станом 26.06.2018 року становить 14796 грн.91 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 3676 грн. 66 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2691 грн. 10 коп., пені в сумі 7248 грн. 34коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. штрафу (процентна складова) в сумі 680 грн. 81 коп.

З'ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір.

При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов'язковим для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повертати шляхом внесення щомісячних платежів.

Однак, як встановлено судом, відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконував свого зобов'язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку.

Розмір заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами та пенею підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачем не спростований, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення.

На підставі вищевикладеного, позов в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 3676 грн. 66 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2691 грн. 10 коп., пені в сумі 7248 грн. 34 коп., слід задовольнити.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів 500 грн. (фіксованої частини) та 680 грн. 81 коп. (процентної складової) слід врахувати наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги необхідно залишити без задоволення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, які пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 550, 610, 611, 626, 1054, 1056-1 ЦК України ст.ст. 141, ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (рахунок №3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 01.12.2012 року в загальній сумі 13616 грн. 10 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 3676 грн. 66 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2691 грн. 10 коп., пені в сумі 7248 грн. 34 коп., та судовий збір у розмірі 1621 грн. 39 коп., а всього 15237 грн. 49 коп.

В іншій частині позовнівимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його ухвалення через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.Є. Гнатик