Провадження № 6/712/376/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року м. Черкаси

Суддя Соснівського райсуду м. Черкаси Романенко В.А., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу за заявою ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню передано для розгляду судді Романенко В.А.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Частиною 3 статті 39 ЦПК України визначено, що самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження..

Суддя Романенко В.А. знаходиться в дружніх стосунках зі сторонами по справі за ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а тому даний факт може викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» від 28.10.1998 р. у справі «Веттштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб'єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб'єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об'єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зайнятий з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язанні між собою («Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарии», а також «Екедемі Трейдинг Лтд» та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» за ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і засад судочинства.

Суддя звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватись навіть гепотетичної можливості впливу на Європейський суд іноді визнається достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (рішення у справах «Белілос проти Швейцарії», «Очолан проти Турції». Європейський суд застерігає, що навіть самі лише сумніви розсудливого спостерігача в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд (рішення у справах «Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії».

Згідно ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на справедливий розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків …».

Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, як домогаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідним для гарантування рівності сторін перед судом (п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 КМ РЄ).

За таких обставин вважаю за доцільним заявити собі самовідвід.

Беручи до уваги, що суддя не повинен допустити сумніву в його об'єктивності, неупередженості в справі, використання цих обставин як таких, що можуть поставити під сумнів законність, об'єктивність, безсторонність і справедливість судового рішення та враховуючи наявність передбаченої пунктом п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України підстави для подання заяви про самовідвід, для забезпечення усунення сумнівів щодо неупередженості чи обєктивності в розгляді даної цивільної справи суд вважає за необхідне задовольнити самовідвід та передати справу на розгляд іншому судді.

Керуючись ст. ст.ст. 36, 40, 258 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Самовідвід головуючого по справі за заявою ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконаннюзадовольнити.

Передати цивільну справу № 712/12528/17, провадження 6/712/376/18 за заявою ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконаннюдо канцелярії Соснівського районного суду м. Черкаси для повторного автоматичного перерозподілу іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: