Справа №442/4620/18
Провадження №2/442/1723/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах якої дії законний представник - ОСОБА_4, третьої особи - Органу опіки та піклування Дрогобицької райдержадміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

встановив:

19.07.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати їх такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову, вказує на те, що він є власником вказаного будинку, а відповідачі його син ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 зареєстровані у такому будинку. Однак син не проживає у будинку з 1998 року, а онука з дня народження проживає у м. Трускавці.

Формальна реєстрація відповідачів створює для них багато незручностей.

10.08.2018 року від відповідача ОСОБА_2 надійшло письмове заперечення на позов, в якому відповідач вказує на те, що він 40 років проживав у спірному будинку, вели з позивачем спільне господарство. Неможливість подальшого перебування та вхід до цього будинку після другого одруження ОСОБА_1, пов'язане з тим, що останній в час свого одруження змінив вхідні замки до будинку, літньої кухні, добудови, гаражу, господарських приміщень. Тому з метою уникнення сварок задля запобігання отриманих моральних та психологічних травм дитиною, відповідачі не могли перебувати, входити чи приїжджати до будинку.

Позивач позовні вимоги підтримав з мотивів, які викладені у позові. Позов просив задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та законний представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи відносно задоволення позову заперечив.

Суд, з'ясувавши обставини, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10.03.2005 року нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Панкевич Р.І. належить житловий будинок АДРЕСА_1

У вказаному будинку є ,зокрема, зареєстрований відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, син для позивача та його дочка ОСОБА_3, ( внучка для позивача). Однак останні не проживають у будинку ОСОБА_2 з 1998 року по день перевірки, а ОСОБА_3 - з дня народження. ОСОБА_2 проживає на даний час у м. Трускавці (акт про проведення перевірки факту не проживання від 18.06.2018 року Доброгостівської сільської ради Дрогобицького району).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою за змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч. 4 ст. 156 ЦК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї ( в тому числі колишній член сім'ї) власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Що стосується визнання неповнолітньої ОСОБА_3 такою, що втратила право користування спірним житлом, заперечення в цій частині позову органу опіки, то суд не бачить підстав для відмови, оскільки бере до уваги місце проживання її батьків, зокрема матері ОСОБА_4 з якою вона проживає у АДРЕСА_2 Адже, згідно із ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Разом з тим, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 (справа №6-57цс11).

Беручи до уваги наведене та те, що відповідачі фактично добровільно залишили спірне житло і у ньому не проживають понад встановлені законом терміни - понад один рік, їх особисте майно в будинку відсутнє, мають інше постійне місце проживання, суд дійшов висновку про те, що такі їх дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування будинком між позивачем та відповідачами не здобуто, а з наданих доказів вбачається, що вони самостійно залишив жиле приміщення і протягом тривалого часу не намагалися вселитись у таке, тому їх слід визнати такими, що втратили право користування спірним будинком.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хомик А.П.