АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/1360/18
Провадження № 22-ц/792/1257/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі :головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю апелянта та його представника,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2018 року, постановлене суддею Стефанишиним С.Л. у справі за позовом військової прокуратури Львівського гарнізону західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, повязаних з навчанням,

в с т а н о в и л а :

В січні 2018 року заступник військового прокурора Львівського гарнізону західного регіону України звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_2 (далі академія) посилався на те, що ОСОБА_1 з 15.08.2017 року по 13.11.2017 року проходив навчання в Національній академії сухопутних військ імені ОСОБА_2 на посаді курсанта.

Наказом начальника академії від 10.11.2017 року, №99-КС із солдатом ОСОБА_1 було розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу у звязку з небажанням продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів та звільнено з військової служби.

13.11.2017 року наказом начальника академії №277 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу академії та знято з усіх видів забезпечення.

Позивач просив стягнути з відповідача на користь академії 26 944 грн. 83 коп. на відшкодування витрат, понесених державою у звязку з навчанням ОСОБА_1 в академії та судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.06.2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_2 витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі в розмірі 26 944 грн. 83 коп. та судовий збір у розмірі 1600 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду в частині стягнення з нього коштів за комунальні послуги та енергоносії в розмірі 2246 грн. 86 коп., витрати на продовольче забезпечення в розмірі 6512 грн. 34 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд взяв до уваги розрахунок витрат, проведений позивачем, однак не перевірив його правильності, підстав для нарахування. Покладення на нього обовязку по відшкодуванню судових витрат є помилковим, оскільки він має пільги по сплаті судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».

У відзиві на апеляційну скаргу представник Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_2 просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, вказав на законність рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Інші учасники справи в суд не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: 1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом невірно було вирішено питання розподілу судових витрат між сторонами, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в частині розподілу судових витрат між сторонами.

Судом встановлено, що наказом начальника академії №31-КС від 20.07.2017 року ОСОБА_1В, зараховано на перший курс навчання до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_2.

15.08.2017 року ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу академії, поставлено на всі види забезпечення, його призначено на посаду курсанта на підставі наказу начальника академії №204. Цього ж дня між МО України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_2 та курсантом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України.

Наказом начальника академії від 10.11.2017 року, №99-КС із солдатом ОСОБА_1 було розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу у звязку з небажанням продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів та звільнено з військової служби.

13.11.2017 року наказом начальника академії №277 ОСОБА_1 було виключено за списків особового складу академії та знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу навчального закладу. Визначено до відшкодуванню відповідачу 30 037 грн. 16 коп. витрат, повязаних з його утриманням в Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_2.

В добровільному порядку відповідачем було відшкодовано 3092 грн. 33 коп. з вищевказаної суми.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено вимоги до доказів, які повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми

В силу ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на утримання суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги докази, надані позивачем щодо підстав та розміру нарахувань суми витрат.

Відповідно до п. 10 ст. 25 Закону України «Про військову службу і військовий обовязок», чинної на момент звільнення ОСОБА_1 курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «і», «и» частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Згідно з п.п. 4, 5 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, повязаних з їх утримання у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою КМУ від 12.07.2006 року, №964, розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим начальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Витрати відшкодовуються у повному розмірі курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк військової служби до вступу у вищий навчальний заклад, курсантами жіночої статі за весь період навчання.

Пунктами 2.1., 2.3. Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом МО України, МФ України, МВС України, МТЗ України, Адміністрацію ДПС України, Управління ДО України, СБ України від 16.07.2007 року, №419/831/240/605/537/219/534 (далі порядок від 16.07.2007 року), встановлено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. У разі дострокового розірвання контракту відповідні служб (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, повязаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.

Як вбачається з довідки-розрахунку від 13.11.2017 року, №995 на солдата ОСОБА_1, курсанта 113-МП, навчальної групи 15, навчального курсу факультету бойового застосування військ нараховано до відшкодування 21277,96 грн. грошового забезпечення; 6512,34 грн. продовольчого забезпечення; 2246,86 грн. за спожиті комунальні послуги та енергоносії, а всього 30037 грн. 16 коп. (а.с. 13).

Вказані дані підтверджені довідками, наданими відповідними посадовими особами академії, які містяться в матеріалах справи щодо нарахувань по кожному виду платежу окремо (а.с. 14-16).

Нарахування спірних витрат, які підлягають відшкодуванню академії за рахунок коштів ОСОБА_1, відповідає вимогам вищезазначених порядку від 16.07.2007 року та порядку від 12.07.2006 року, №964.

Доводи апелянта щодо неврахування судом тієї обставини, що він не був забезпечений житлом, тому відсутні підстави для нарахування витрат по оплаті комунальних послуг не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки відповідно до п. 2.1.6 Порядку від 16.07.2007 року, №419/831/240/605/537/219/534, розрахунок цих витрат здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу по тарифах, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році. Незабезпечення курсанта окремим житловим приміщенням не свідчить про відсутність підстав для нарахування спожитих комунальних послуг, оскільки сам факт проходження ним навчання у ВНЗ відповідний період є підставою для такого нарахування.

За аналогічних обставин слід визнати безпідставними також і доводи ОСОБА_1 щодо відсутності даних щодо тарифів, по яких проводилося нарахування плати за комунальні послуги, неврахування вихідних, святкових та неробочих днів при проведенні розрахунку витрат, повязаних з утриманням відповідача щодо продовольчого забезпечення.

На спростування наданих позивачем доказів апелянт на надав інших обєктивних даних, а його доводи зводяться виключно до переоцінки доказів та правових підстав стягнення.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду в цій частині є безпідставними.

В той же час суд першої інстанції помилково стягнув з ОСОБА_1 на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1600 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.п. 9, 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди 1 та 2 груп; учасники бойових дій, Герої України у справах, повязаних з порушенням їхніх прав.

Як вбачається зі змісту посвідчення серії АА №359334, виданого 19.11.2015 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, тому стягнення судом з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору є помилковим.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2018 року в частині стягнення судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову військової прокуратури Львівського гарнізону західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 1600 грн. судових витрат по сплаті судового збору відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 28.09.2018 року.

Головуючий Судді: