БАБУШКІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57
Справа № 200/6139/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі - Агашаріфовій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 18.11.2010 року у розмірі 39412,08 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідно до укладеного Кредитного договору б/н від 18.11.2010 року, відповідач 18.11.2010 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 28.02.2017 року, відповідач має заборгованість у розмірі 39412,08 грн.

Ухвалою суду від 01 листопада 2017 року у Позивача по даній справі було витребувано для огляду в судовому засіданні оригінал кредитного договору, укладеного між сторонами 18.11.2010 року.

В судове засідання 12 лютого 2018 року представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій вказав, що надати оригінал договору для огляду не може через втрату останнього, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без участі представника позивача та зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше її представник ОСОБА_3 надав суду заяви, в яких просив справу розглянути без участі сторони відповідача та відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. При цьому, зазначив, що позивачем пропущені строки позовної давності для звернення до суду з даними вимогами. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що позичальник розумів саме ці умови і правила надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, на які посилається позивач у своєму позові, підписуючи заяву, а також те, що умови містили збільшений термін позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі умови, зокрема, щодо збільшення терміну позовної давності, не змінювалися.

15.12.2017 року набрав чинності новий Цивільний процесуальний кодекс України.

Відповідно п.9 Перехідних положень нового ЦПК України - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1,2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:

1) малозначні справи;

2) що виникають з трудових відносин.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування;

3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу;

5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Оскільки предмет даної справи не підпадає під обмеження, які визначені ч.4 ст. 274 ЦПК України, тому дана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2018 року дану цивільну справу вирішено розглядати в порядку спрощеного провадження.

Дослідивши наявні у справі надані сторонами докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Судом встановлено, що 18 листопада 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договір б/н, на підставі особистої заяви останньої, згідно з умовами якого вона отримала від позивача кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, випустивши та надавши відповідачу кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів в сумі 2500,00 грн., яку (картку) відповідач отримала та використала кредитні кошти в своїх цілях, що не заперечувалося й відповідачем в її заяві до суду.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Проте, у порушення умов договору та чинного законодавства, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала та не повернула використані нею кредитні кошти, що також не заперечувалося відповідачем.

При цьому, позивачем вказано, що вищевказаний Кредитний договір б/н від 18.11.2010 року складається з Анкети-заяви про приєднання к Умовам і правилам надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг.

На підставі вказаних Анкети-заяви про приєднання к Умовам і правилам надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачу заборгованість, яка станом на 28.02.2017 року становить 39412,08 грн. та складається з наступного: заборгованість за кредитом - 2437,30 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 30986,12 грн.; нарахована пеня та комісія - 3635,70 грн.; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1852,96 грн.

Разом з тим, суд вважає безпідставним нарахування позивачем відповідачу заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією і штрафних санкцій у відповідності з п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг з огляду на наступне.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У даній же справі, Умови та правила надання банківських послуг, якими передбачені якісь проценти за користування кредитом та встановлена відповідальність Позичальника у разі невиконання/неналежного виконання своїх зобов'язань, не містять підпису відповідачки. При цьому, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розуміла відповідачка, підписуючи Договір, а також те, що Умови містили такі штрафні санкції в момент підписання Договору Позичальником, або в подальшому такі Умови не змінювались.

Крім того, у самій Анкеті-заяві від 18.11.2010 року про приєднання к Умовам і правилам надання банківських послуг - домовленості сторін щодо процентів та штрафних санкцій немає.

У зв'язку із цим, такі Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами Договору від 18.11.2010 року.

Зокрема до таких висновків прийшов й Верховний суд України у своїй постанові від 11 березня 2015 року по справі № 6-16цс15.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під час розгляду даної справи судом не встановлено обставин для відступлення від вищезазначених висновків Верховного Суду України та судів касаційної інстанції, а відтак вони мають бути враховані.

Крім того, представником відповідача було заявлено про застосування строків позовної давності до позовних вимог позивача, що заслуговує на увагу та підлягає задоволенню.

Так, згідно з положеннями ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В порядку ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Представник відповідача просив застосувати строк позовної давності для звернення до суду та відмовити позивачу, у зв'язку із пропуском останнім строку звернення до суду, у відповідності до ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, згідно з ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Враховуючи зміст норми ст. 267 ЦК України, суд вважає, що до поважних підстав пропуску строку слід відносити лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з відповідним позовом.

Судом не було встановлено поважних причин для поновлення позивачу строку звернення до суду, а тому, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, оскільки порушення зобов'язання за Кредитним договором б/н від 18.11.2010 року виникло з моменту неповернення відповідачем отриманих коштів, і саме з цього моменту у позивача було три роки для реалізації свого права на звернення до суду за захистом своїх порушених прав (неповернення кредиту з боку Позичальника).

Разом з тим, позивач звернувся до суду з даними вимогами лише в березні 2017 року.

Таким чином, позивачем пропущений встановлений законом строк для звернення до суду з даними вимогами, а доказів поважності пропуску цього строку ним суду не надано.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_2.

Крім того, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні його позовних вимог в частині заборгованості за кредитним договором, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, задоволенню також не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Сплачений Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приват Банк» судовий збір в розмірі 1600 грн. не відшкодовувати.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова