Справа № 473/2353/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" вересня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Висоцької Г.А.

при секретарі Радєвій Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1 її представника - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу № 473/2353/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення,

В С Т А Н О В И В:

09.07.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 20 в будинку № 15 БОС-2 в с. Мартинівське, Вознесенського району Миколаївської області.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що вона є власником зазначеної квартири на підставі Свідоцтва про право власності за реєстраційним номером 866 від 12.07.2011 року.

У вказаній квартирі значиться зареєстрованим також відповідач ОСОБА_3, який є її колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано 08.09.2010 року і який з серпня 2016 року в цій квартирі з власної ініціативи не проживає, участі в утриманні квартири не бере, чим створює позивачці перешкоди в користуванні своєю власністю та порушує її права. Крім того вона постійно отримує листи на імя відповідача від фінансових установ з вимогою повернення коштів, які він заборгував за кредитними договорами.

Разом з тим відповідач не бажає зніматися з місця реєстрації в наслідок чого створює незручності власнику житла щодо користування та розпорядження своєю власністю.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 12.07.2018 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 26.09.2018 року.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2В позовні вимоги підтримали, зазначили, що після розірвання шлюбу з відповідач проживав за місцем реєстрації, але бажаючи поліпшити свої умови проживання в серпні 2016 року перебрався з села Мартинівське до м. Вознесенськ миколаївської області, створив сімю і не бажає витрачати час на вирішення адміністративних питань щодо реєстрації за місцем фактичного проживання.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, судом викликалися через оголошення на офіційному веб- сайті судової влади України.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, оскільки вимоги п.12 ст. 128 ЦПК України були виконані.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, покази свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачці ОСОБА_1 належить квартира №20 в будинку № 15 БОС-2 в с. Мартинівське, Вознесенського району Миколаївської області на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, право власності зареєстроване в КП «Вознесенське МБТІ» за реєстраційним номером 866 від 12.07.2011 року.

ОСОБА_6 про реєстрацію права власності на нерухоме майно титульним власником квартири № 20 в будинку № 15 БОС-2 в с. Мартинівське, Вознесенського району Миколаївської області є ОСОБА_1 ( а.с.9).

ОСОБА_6 будинкової книги на квартиру № 20 в будинку № 15 БОС-2 в с. Мартинівське, Вознесенського району Миколаївської області зареєстрованими окрім позивачки з 30.10.1992 року значиться відповідач ОСОБА_3, що також підтверджується копією паспорта відповідача (а.с. 5, 10-11).

ОСОБА_6 свідоцтва про розірвання шлюбу від 08.09.2010 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану по Вознесенському району Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 64.

Також з матеріалів справи вбачається, що в квартирі № 20 в будинку № 15 БОС-2 в с. Мартинівське, Вознесенського району Миколаївської області зареєстрований відповідач ОСОБА_3, проте з серпня 2016 року та по теперішній час останній у вищезазначеній квартирі не проживає, що підтверджується актом обстеження домоволодіння підписане депутатом сільської ради ОСОБА_7, свідками ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.12).

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили той факт, що відповідач з осені 2016 року не живе в квартирі позивача, конфліктів не було позивач не заперечувала проти його проживання за місцем реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Отже, наслідком зазначених обставин є створення позивачці перешкод у користуванні належною їй квартирою.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

ОСОБА_6 статті 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

ОСОБА_6 зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином наданими позивачкою суду доказами доведений факт відсутності відповідача ОСОБА_3 в квартирі №20 в будинку № 15 БОС-2 в с. Мартинівське, Вознесенського району Миколаївської області, понад встановлені ст. 405 ЦК України строки.

Оскільки судом було встановлено, що в квартирі проживає позивачка, особисті речі відповідача відсутні, то суд вважає, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням викладеного.

Вимог з приводу відшкодування судових витрат позивач не заявляв.

Керуючись ст.ст. 5, 76, 133, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою № 20 будинку № 15 БОС-2 в с. Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_2 буд. № 15 БОС-2, РНОКПП- НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2 буд. № 15 БОС-2, РНОКПП- НОМЕР_2.

Повний текст рішення складено 27.09.2018 року.

Суддя Висоцька Г.А