Справа №: 671/1515/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в особі судді Павлової А.С. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позицій сторін та процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що сторони з 15 жовтня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбні відносини вони припинили з квітня 2018 року. Разом з тим, в період шлюбу, 20.01.2018 вони за спільні кошти в сумі біля 10000 дол. США придбали вантажний автомобіль Мерседес Бенц спринтер 211, державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 року випуску, вартістю 276183 грн. У зв'язку з викладеним, позивач просила суд провести поділ вказаного автомобіля, що є спільним майном подружжя, залишивши його у власності відповідача та стягнувши з нього на її користь 138092 грн грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля.

Ухвалою суду від 10.08.2018 за заявою позивача було накладено арешт на транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 211 CDI, д.н.з. НОМЕР_1, 2000 року випуску, зареєстрований на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом заборони його відчужувати в будь-який спосіб третім особам.

Ухвалою від 22.08.2018 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику осіб.

Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримав 31.08.2018. Направив суду та позивачу відзив, де просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що за згодою позивача відчужив спірний автомобіль за 27000 грн. Оскільки остання з квітня 2018 року самостійно проживає в будинку його матері за адресою: м. Хмельницький, вул. Садова, 16 та жодного разу не платила за комунальні послуги, то сторони домовились, що гроші, які він повинен був віддати позивачу будуть йти в рахунок сплати за комунальні послуги.

Відповідь на відзив до Волочиського районного суду Хмельницької області не надходила. ОСОБА_1 направила до суду клопотання про розгляд справи за участю сторін, яке ухвалою від 24.09.2018 повернуто заявнику без розгляду.

2. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновків, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що сторони з 15 жовтня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 15.10.2011 (а.с. 5).

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5 зворот).

Згідно з реєстраційної картки транспортного засобу 20.01.2018, відповідно до договору укладеного у СГ № 2541/01 на ОСОБА_2 було зареєстровано транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 211 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 року випуску (а.с. 4).

Згідно з акту огляду реалізованого транспортного засобу від 27.07.2018 спірний автомобіль було відчужено ОСОБА_6 за 27000 грн.

Волочиський районний відділ ДВС також повідомив суд про перереєстрацію спірного автомобіля 27.07.2018.

Позивач разом із позовною заявою надала суду роздруківки із сайту «autoria», згідно яких вартість транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 211 CDI, 2000 року випуску, становить від 216800 грн до 252288 грн (а.с. 9-11, 15-16).

Інші роздруківки із вказаного сайту суд не бере до уваги, оскільки у них технічні характеристики транспортного засобу відрізняються від характеристик спірного автомобіля, зокрема, щодо об'єму двигуна (а.с. 12-14, 17-20).

Судом встановлено, що позивач вважає за необхідне реалізувати своє майнове право на поділ спільної сумісної власності подружжя, шляхом отримання грошової компенсації за нього від відповідача.

3. Оцінка аргументів сторін, які відносяться до предмета спору та норми права, які застосовує суд.

Спірні відносини регулюються Сімейним кодексом України та Цивільним кодексом України (далі - СК України, ЦК України).

Згідно зі статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 3 статті 61 СК України встановлено: якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Разом з тим відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним з подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним.

Частиною 2 статті 369 ЦК України встановлено, що в разі вчинення одним зі співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників.

В даному випадку, судом встановлено, що спірний автомобіль було придбано сторонами у шлюбі і він являвся спільною сумісною власністю подружжя. Цей факт сторони визнають, тому він не підлягає доказуванню в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Вирішуючи питання про законність та обґрунтованість позовної вимоги ОСОБА_1 суд вважає за необхідне вказати наступне.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частини перша, друга, четверта статті 71 СК України).

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України.

Положення цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно із частиною п'ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року (справа № 6-2811цс15).

Будь-які кошти на депозитний рахунок суду по даній справі не надходили, зокрема доказів цього сторони не надали. Навпаки - відповідач заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1

Зважаючи на викладене, вимога ОСОБА_1 стягнути з ОСОБА_2 138092 гривні компенсації вартості ? частини спірного автомобіля не може бути задоволена.

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були набуті.

Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2565цс16 вказується, що в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п'ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Разом з тим, відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу задекларованого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем у позовній заяві не ставилося питання про поділ спірного автомобіля шляхом визнання за кожним із сторін будь-яких його часток, а лише було заявлено вимогу стягнути грошову компенсацію 1/2 частини його вартості.

У зв'язку з викладеним, позовна вимога ОСОБА_1 у заявлених нею межах не може бути задоволена.

Також суд звертає увагу на те, що віповідач у своєму відзиві вказує, що спірний автомобіль було відчужено за згодою позивача та ними спільно домовлено про зарахування частки останньої в рахунок оплати комунальних послуг.

Позивач ОСОБА_1 не надала суду доказів на спростування доводів відповідача і на підтвердження того, що чоловік, відчужуючи спірний автомобіль діяв не в інтересах сім'ї, а також, що кошти, отримані від реалізації спільного сумісного майна подружжя витрачені не в інтересах їхньої сім'ї.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про відсутність підстав у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1

4. Скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки, у вказаному провадженні з метою забезпечення позову ухвалою від 10.08.2018 було накладено арешт на спірний автомобіль, то у зв'язку із повною відмовою у задоволенні позову вказаний захід забезпечення позову підлягає скасуванню.

5. Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду із позовною заявою сплатила судовий збір, який зараховано в дохід держави. Підстави для повернення судового збору відсутні. Про відшкодування інших судових витрат сторонами не заявлялось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60-71 СК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 158, 263, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Арешт накладений ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 10.08.2018 на транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 211 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 року випуску, зареєстрований на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом заборони його відчужувати в будь-який спосіб третім особам, - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Хмельницької області через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1; фактична адреса проживання: АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП: НОМЕР_3, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2

Повний текст рішення складено 24.09.2018.

Суддя: