Справа № 541/727/18
Номер провадження 2/541/567/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 вересня 2018 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Городівського О. А.,

за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та 1/2 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку в спільному майні,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус миргородського міського нотаріального округу Ряжко Ольга Вікторівна,

у с т а н о в и в:

03 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження позовних вимог зазначила, що вона та ОСОБА_5, перебували у зареєстрованому шлюбі у період часу з 24.11.2004 по 30.03.2009, під час перебування у якому за рахунок спільних коштів згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 24 травня 2007 року ними було придбано житловий будинок під номером АДРЕСА_1 та земельну ділянку розміром 612 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за тією ж адресою. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на вищевказане майно - будинок та земельну ділянку, які були придбані під час шлюбу і яке є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач зазначає, що для визначення спадкового майна є необхідним зі спільної сумісної власності подружжя виділити її частку, право на яку вона має за законом відповідно до ч.1 ст. 70 СК України. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину нерухомого майна у спільній сумісній власності подружжя з померлим ОСОБА_5, а саме на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 та на ? частину земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Позивач, ОСОБА_1, яка одночасно є законним представником відповідача - неповнолітньої ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надала суду заяву, в якій розгляд справи просила провести у його відсутність. Позовні вимоги визнала.

Приватний нотаріус миргородського міського нотаріального округу Ряжко Ольга Вікторівна в судое засідання не з'явилася, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 24.11.2004 по 30.03.2009 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 від 26 червня 2012 року.

24 травня 2007 року ОСОБА_5, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, за договором купівлі-продажу набув право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та на земельну ділянку площею 612 кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_1, що підтверджується копією Договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки 24.05.2007 серія ВЕО № 927869 (а.с.6).

10.07.2007 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на будинок, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8).

На підставі зазначеного договору на ім'я ОСОБА_5 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку від 14.08.2012 серії НОМЕР_4 площею 0,0612 га кадастровий номер НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та проведемо державну реєстрацію права власності (а.с.10).

На підставі Дозволу № 79 від 19 липня 2007 року Управління архітектури та містобудування Миргородської міської ради позивачкою та ОСОБА_5 було здійснено будівництво добудови до житлового будинку (а.с.9).

28 жовтня 2018 року ОСОБА_5 помер, даний факт підтверджується копією скороченого витягу свідоцтва про смерть сформованого відповідно до змісту акту про смерть: 2261011/00/AZ/2016/863889 (а.с.12).

Як з'ясував суд, спадкоємцями першої черги за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, згідно з копією спадкової справи № 04/2017 є його спільна з позивачкою дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, її право на спадщину за законом підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 23 вересня 1995 року та мати - ОСОБА_2, її право на спадщину за Законом підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 (а.с. спадкової справи 5), зміна прізвища ОСОБА_2 на ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про одруження всерії НОМЕР_6 від 20.04.1999.

Постановою приватного нотаріуса миргородського міського нотаріального округу Ряжко О. В. від 07 лютого 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя - на частку житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що відсутні підстави для вчинення нотаріальної дії, оскільки Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачає видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні лише тому з подружжя, який пережив спадкодавця, а шлюб між позивачкою та спадкодавцем розірвано (а.с.25).

Частинами 1, 2 ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

На підставі ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Позивачка на час придбання майна з ОСОБА_5 перебувала у шлюбі, а отже дане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року по справі № 6-692цс16 частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя. Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач має право на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. та на ? частину земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які були придбані позивачкою та ОСОБА_5 під час шлюбу за спільні сумісні кошти подружжя і які являються об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Оскільки, позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленому в ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно зі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 206, 263, 265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, (адреса: АДРЕСА_1 37600) право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, (адреса: АДРЕСА_1 37600) право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0612 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Апеляційного суду Полтавської області.

Повний текст рішення складено 10.09.2018.

Суддя О. А. Городівський