________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/520/259/18
УХВАЛА

26.09.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Салтан Л.В.

за участю секретаря Дідур В.С.,

за участю прокурора Гробової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву Одеської міської ради про зміну способу та порядку виконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 05 вересня 2016 року по цивільній справі №520/12703/13-ц за позовною заявою Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до ОСОБА_2, третя особа Садове товариство «Зелений мис», про приведення земельної ділянки до первісного стану шляхом знесення самовільно збудованого об'єкту нерухомості, -

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2018 року представник Одеської міської ради звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 05 вересня 2016 року, а саме: зобов'язати ОСОБА_2 привести земельну ділянку № 5/1, по вул. Центральній, що розташована на території Садового товариства «Зелений мис», у м. Одесі, шляхом знесення самочинної двоповерхової будівлі, площею 106,7 кв. м, силами і за рахунок ОМР, посилаючись на те, що відповідачем не виконується рішення суду.

Представник заявника ОМР, представник позивача Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, відповідач ОСОБА_2, представник третьої особи Садове товариство «Зелений мис»у судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Вивчивши зазначену заяву та додані до нього матеріали, суд вважає заява є обґрунтова та така, що не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2016 року зобов'язано ОСОБА_2 привести земельну ділянку по вулиці Центральна, 5/1, на території Садового товариства «Зелений мис», у м. Одесі до первісного стану шляхом знесення самовільно збудованої двоповерхової будівлі, площею 106,7 кв.м.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з ч. 1-3 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тобто, зміна або встановлення способу виконання рішення можлива у випадку, коли наявні обставини, що утруднюють виконання рішення або свідчать про неможливість його виконання.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року, у пункті 9 якої зазначено, що зміна способу і порядку виконання рішення це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державного виконавця, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про заміну способу виконання, суд повинен з'ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ЦПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Зміна способу й порядку виконання рішення застосовується лише у виключних випадках.

Відповідно до рішення Верховного суду України за № 6-1829цс15, поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано.

03 листопада 2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, враховуючи, що на цей виконавче провадження закінчено, суд вважає, що заява про зміну способу та порядку виконання рішення без задоволення.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Одеської міської ради про зміну способу та порядку виконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 05 вересня 2016 року по цивільній справі №520/12703/13-ц за позовною заявою Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до ОСОБА_2, третя особа Садове товариство «Зелений мис», про приведення земельної ділянки до первісного стану шляхом знесення самовільно збудованого об'єкту нерухомості - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 26 вересня 2018 року.

Головуючий Салтан Л. В.