Ухвала

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 687/960/16-ц

провадження № 61-16247св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - Городоцька місцева прокуратура в інтересах держави,

відповідачі: Чемеровецька районна державна адміністрація, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 03 лютого 2017 року у складі судді Назарчука Р. В. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 09 березня 2017 року у складі колегії суддів: Пастощука М. М., Талалай О. І., Ярмолюка О. І.,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2016 року Городоцька місцева прокуратура в інтересах держави звернулася до суду з позовами до Чемеровецької районної державної адміністрації (далі - Чемеровецька РДА), ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування розпоряджень голови Чемеровецької РДА.

Ухвалою Чемеровецького районного суду від 19 вересня 2016 року цивільні справи за позовами Городоцької місцевої прокуратури в інтересах держави до Чемеровецької РДА, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування розпоряджень голови Чемеровецької РДА об'єднано в одне провадження та присвоєно їм єдиний порядковий номер № 687/960/16-ц.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі розпорядженнь голови Чемеровецької РДА від 24 жовтня 2011 року та 28 грудня

2012 року громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5, та

ОСОБА_7 за межами населеного пункту с. Почапинці за рахунок земель резервного фонду Почапинецької сільської ради передано у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2 га. Право власності на земельні ділянки вказаними громадянами зареєстровано. Однак передача цих земельних ділянок у власність ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відбулася з порушенням вимог ЗК України та Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Зазначені земельні ділянки можуть виділятися лише громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств, або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Так як, спірні земельні ділянки відносяться до земель резервного фонду Почапинецької сільської ради, а ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не є і не були працівниками державних та комунальних закладів, підприємств та організацій культури, освіти та охорони здоров'я Почапинецької сільської ради, чи особами, які були зайняті в соціальній сфері на селі, або які раніше проживали або працювали на території сільської ради та під час розпаювання земельних ділянок не реалізували свого права на приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, то права на отримання їх у власність відповідачі не мали. Відомості про стаж роботи відповідачів у документах колгоспів «Поділля», «Дружба», (з 1997 року СЗ «Дружба) з 1999 року ТОВ «Дружба, які здійснювали свою діяльність на території Почапинецької сільської ради Чемеровецького району відсутні. Крім того, на території сільської ради є особи, які мають право на отримання та подальшу приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій та учасники АТО, які виявили бажання на отримання земельних ділянок, проте не можуть отримати земельні ділянки через відсутність вільних ділянок. Про зазначені порушення позивачу стало відомо лише у 2016 році, після отримання інформації з Почапинецької сільської ради, у зв'язку з чим строк позовної давності ним не пропущено.

У зв'язку з викладеним позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від

03 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 09 березня 2017 року, позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Чемеровецької РДА від 24 жовтня 2011 року № 707/2011-р «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства», в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: землі сільськогосподарського призначення, по передачі у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель резервного фонду Почапинецької сільської ради, які розташовані за межами населеного пункту с. Почапинці Чемеровецького району Хмельницької області

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Чемеровецької РДА від 28 грудня 2012 року № 711/2012-р «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення - земельних ділянок у власність громадянам України для ведення особистого селянського господарства на території Почапинецької сільської ради Чемеровецького району, Хмельницької області» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність для ведення особистого селянського господарства із земель резервного фонду Почапинецької сільської ради, що знаходяться за межами населеного пункту с. Почапинці Чемеровецького району Хмельницької області ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Вирішено питання щодо судових витрат.

07 квітня 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку стосовно того, що спірні земельні ділянки можуть бути передані у власність виключному переліку осіб, оскільки пункт 7 Указу Президента України від 08 серпня1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» не містить категоричного припису та не забороняє надавати земельні ділянки іншим особам, ніж зазначеним у цьому пункті, а тому Чемеровецька РДА діяла в межах та у спосіб, встановленийзаконодавством України. Городоцька районна прокуратура неправомірно звернулася до суду з позовом в інтересах держави, оскільки нею не надано до суду доказів про відсутність відповідних повноважень у органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що землі, з яких сформовано земельні ділянки відповідачів, належали до земель резервного фонду Почапинецької сільської ради. Позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовами, оскільки маючи змогу і будучи зобов'язаним перевірити законність надання земельних ділянок відповідачам, починаючи з 2012 року цього не зробили.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

13 грудня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

27 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов такого висновку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оспорюванні розпорядження Чемеровецької РДА є незаконними, оскільки вони стосуються земельних ділянок, які відносяться до земель резервного фонду Почапинецької сільської ради, а відповідачі не є тими особами, які мають право на отримання та приватизацію цих земельних ділянок, оскільки на території сільської ради не проживали, не були зайняті в соціальній сфері с. Почапинці та не були особами, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств, або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Також судом було зазначено, що строк позовної давності прокуратурою не пропущено, оскільки про порушення інтересів держави у сфері земельного законодавства їй стало відомо лише в червні 2016 року, а не в 2012 році як зазначають відповідачі у справі.

Під час розгляду справи у подібних правовідносинах ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року справу № 357/9328/15 за позовом Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства Київської області та Київської обласної державної адміністрації до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі Київської області про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та застосування наслідків недійсності правочину у вигляді повернення земельних ділянок, за касаційною скаргою ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_21, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_12, від імені яких діє

ОСОБА_24, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2016 року, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Із змісту зазначеної ухвали вбачається, що колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, щодо необхідності відступити від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 29 жовтня 2014 року № 6-152цс14, від 01 липня 2015 року № 6-178цс15, від 17 лютого 2016 року

№ 6-2407цс15, від 08 червня 2016 року № 6-3089цс15, від 14 вересня

2016 року № 6-2165цс15, від 16 листопада 2016 року № 2469цс16,

від 26 жовтня 2016 року № 6?2070цс16, від 21 грудня 2016 року № 6-1503цс16, від 12 квітня 2017 року № 6-1852цс16, від 19 квітня 2017 року № 6-1852цс16, від 19 квітня 2017 року № 6-2376цс16, від 22 червня 2017 року № 6-1047цс17, від 12 липня 2017 року № 6-2458цс16 та від 15 листопада 2017 року

№ 6-2304цс16, у частині, що стосується: 1) порядку обчислення строку позовної давності, коли позов пред'явлено прокурором у порядку представництва і 2) врахування при цьому дати прокурорської перевірки.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Оскільки справа № 357/9328/15 за позовом Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства Київської області та Київської обласної державної адміністрації до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі Київської області про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та застосування наслідків недійсності правочину у вигляді повернення земельних ділянок перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом Городоцької місцевої прокуратури в інтересах держави до Чемеровецької районної державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування розпоряджень голови Чемеровецької районної державної адміністрації до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи за позовом Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства Київської області та Київської обласної державної адміністрації до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі Київської області про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та застосування наслідків недійсності правочину у вигляді повернення земельних ділянок.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. В. Пророк С. П. Штелик