Справа № 310/4136/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21 вересня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Дністрян О.М.,

при секретарі Уставицькій Н.М.,

за участі позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що він є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачка ОСОБА_2 є колишньою дружиною його сина ОСОБА_3, на даний час зареєстрована за вказаною адресою, але фактично не проживає у вказаній квартирі з 2009 року, її місце перебування йому невідомо. Оскільки відповідачка за вказаною адресою не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, він не може оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, чим порушуються його права як власника нерухомого майна.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що 9 років тому його син ОСОБА_3 проживав з відповідачкою окремо на квартирі. Відповідачка є громадянкою Росії. Через півтора роки син з відповідачкою зареєстрували шлюб і поросили, щоб він зареєстрував невістку в своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачка ніколи в його квартирі не проживала, речей її там не було, останній раз була у нього 9 років тому. Син з відповідачкою розлучився. Просив позов задовольнити.

Відповідачка, сповіщена про час, дату та місце розгляду справи на офіційному веб-сайті Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, до суду не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала. Тому суд у відповідності до ст. 280, 281 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суду пояснила, що вони сусіди позивача. Знають, що позивач проживає один у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1, бачили відповідачку з сином позивача більше ніж 5 років тому.

Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.04.2003 року серія НОМЕР_1 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8-9).

Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої Відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради №5809 від 31.05.2018 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.7)

Як вбачається з акту, складеного комісією у складі мешканців будинку АДРЕСА_1, від 04.06.2018 року: в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 з 2009 року не проживає, особистих речей її не має.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 06.10.2009 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, актовий запис №350 від 06.10.2009 року.

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

За таких обставин судом встановлено, що відповідач більше одного року не проживає в квартирі АДРЕСА_1, проте зареєстрована, а наявність реєстрації місця проживання особи в житловому приміщенні, яка в ній не проживає, є перешкодою у здійсненні позивачем прав власника нерухомого майна.

Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому на праві власності майном, тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,76,141, 263-265, 280-281 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. М. Дністрян