У Х В А Л А

Справа № 285/3034/14-ц

провадження № 4-с/0285/14/18

21 вересня 2018 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б.., за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

представник скаржника: ОСОБА_1,

представник Корецького РВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області не прибув,

ОСОБА_2 . - не прибула,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_2, державний виконавець-начальник Корецького районного відділу ДВС ГТУЮ в Рівненській області Дем`янчук Наталія Олександрівна, про визнання дій державного виконавця неправомірними,--

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною скаргою, у якій просить визнати дії державного виконавця Корецького районного відділу ДВС ГТУЮ в Житомирській області Дем`янчук Н.О. такими, що порушують права та свободи скаржника та скасувати заборгованість за виконавчим провадженням № 44687051 за період з березня 2017 року по червень 2018 року в сумі 11 865 грн. 20 коп.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 11 жовтня 2012 року ухвалено стягувати з нього на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 340 грн., щомісячно, до повноліття сина. Зазначений розмір аліментів скаржник сплачував своєчасно та в повному обсязі. Після цього ОСОБА_3 працював у пожежній частині ДРПЧ 15 м. Корець, Рівненської області. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 18 серпня 2014 року ухвалено змінити розмір аліментів, та стягувати зі скаржника на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки від заробітку скаржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У лютому 2017 року ОСОБА_3 був звільнений з роботи у пожежній частині ДРПЧ 15 м. Корець. При спілкуванні ОСОБА_3 з державним виконавцем останній пояснив скаржнику, що після його звільнення з роботи аліменти будуть стягуватись у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що у 2017 році становило 450 грн., які скаржник сплачував своєчасно та кожного місяця. Однак, державний виконавець повідомив скаржника, що не зважаючи на те, що ОСОБА_3 своєчасно, щомісячно сплачував аліменти в розмірі 450 грн., після проведеної у ДВС міністерської перевірки, у скаржника виявилась заборгованість по аліментам за період з березня 2017 року до червня 2018 року в сумі 118 65 грн. 20 коп. Скаржник зазначає, що він сплачував аліменти в повному розмірі (450 грн.) та своєчасно, сумлінно ставився до своїх обов'язків відповідно до норм чинного законодавства, а тому дії державного виконавця щодо нарахування щомісячного розміру аліментів більшого ніж 450 грн. у період з березня 2017 року до червня 2018 року не відповідають вимогам Закону.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги скарги та просив її задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що рішенням суду від 18 серпня 2014 року ухвалено стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від заробітку скаржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, у лютому 2017 року ОСОБА_3 був звільнений з роботи, а тому не мав офіційного заробітку, відтак ОСОБА_3, не маючи постійного заробітку, повинен був сплачувати аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що у січні 2017 році становило (з урахуванням 5-річного віку сина) 406 грн. 50 коп.; у травні 2017 року 427 грн. 80 коп.; у грудні 2017 року - 447 грн. 60 коп.; у січні 2018 року - 447 грн. 60 коп. ОСОБА_3 у період з березня 2017 року по червень 2018 року своєчасно, щомісячно сплачував аліменти у належному розмірі - 450 грн. Однак, державним виконавцем за вказаний період було нараховано щомісячну плату по аліментам у більшому розмірі, ніж це було передбачено чинним на той час законодавством, при цьому державний виконавець, визначаючи щомісячний розмір аліментів, керувався нормою статті 195 СК України із внесеними до вказаної норми змінами 17 травня 2018 року, тобто виходив із розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а тому нарахував заборгованість по аліментам за вказаний період в сумі 118 65 грн. 20 коп. Представник скаржника зазначив, що відповідно до положень Конституції України закон не має зворотної дії в часі, однак державний виконавець, визнаючи щомісячний розмір аліментів, за період з березня 2017 року до червня 2018 року помилково застосував норму статті 195 СК України із внесеними змінами 17.05.2018 року, яка не була чинною на час визначення розміру аліментів, та замість визначення розміру аліментів в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, помилково визначив щомісячний розмір аліментів, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Представник Корецького РВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області в судове засідання не прибув повторно. ДВС Корецького РВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області подано заперечення на скаргу, у якій ДВС зазначила, що 17.05.2018 року внесено зміни до ст. 195 СК України, згідно якої заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Згідно відповіді відділу статистики у Корецькому районі від 4.05.2018 року середньомісячна заробітна плата працівника району за 2017 рік становила 4 678 грн. 78 коп., із зазначеної суми 1/4 частка становить 1 169 грн. 70 коп. Згідно статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановлено Сімейним кодексом України. Тому державним виконавцем було здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши суть скарги, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 11 жовтня 2012 року ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 340 грн., щомісячно, до повноліття сина. 22 листопада 2012 року Новоград-Волинським міськрайонним судом видано виконавчий лист по виконанню зазначеного судового рішення (а.с. 3).

Після цього ОСОБА_3 почав працювати у пожежній частині ДРПЧ 15 м. Корець, Рівненської області.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 18 серпня 2014 року ухвалено змінити розмір аліментів, та стягувати зі скаржника на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки від заробітку скаржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 4).

Постановою державного виконавця ВДВС Корецького РУЮ в Рівненській області від 10 вересня 2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 18 серпня 2014 року (а.с. 4 зворот).

Як вбачається з довідки-розрахунку по аліментах ОСОБА_3, щомісячний розмір аліментів, визначений державним виконавцем за період з березня 2017 року до червня 2018 року становить 1169 грн. 70 коп. щомісяця. Заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів за період з 1 березня 2017 року по 1 липень 2018 року становить 11 865 грн. 20 коп. (а.с. 6 зворот).

У запереченнях на скаргу в.о. начальника ВДВС зазначив, що після отримання ДВС інформації про те, що ОСОБА_3 ніде не працює, нарахування проводились відповідно до виконавчого листа, а саме: у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, у зв'язку зі змінами з 17.05.2017 року, внесеними до ст. 195 СК України, за змістом якої заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, державним виконавцем був змінений розмір аліментів та визначений в сумі 1 169 грн. 70 коп. щомісячно. Вказаний щомісячний розмір аліментів було визначено згідно статті 195 СК України зі змінами від 17.05.2017 року та довідки відділу статистики у Корецькому районі, відповідно до якої середньомісячна заробітна плата працівника району за 2017 рік становить 4 678 грн. 78 коп., й відповідно 1/4 вказаної суми становить 1 169 грн. 70 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

8 липня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, яким статтю 195 СК України викладено у новій редакції. Згідно ч. 2 ст. 195 СК України у зазначеній редакції заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Однак, державний виконавець, визначаючи щомісячний розмір аліментів, які підлягають сплаті ОСОБА_3 з березня 2017 року, застосував норму ч. 2 ст. 159 СК України в редакції від 17 травня 2017 року, яка набула чинності лише 8 липня 2017 року, тобто застосував норму Закону, яка набрала чинності пізніше, чим порушив вимоги ст. 58 Конституції України.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, після звільнення з роботи ОСОБА_3 сплачував аліменти, виконуючи судове рішення від 18 серпня 2014 року, в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України (в редакції від 11 листопада 2016 року, чинній на момент проведення перерахунку аліментів скаржника у березні 2017 року) якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Аналізуючи зазначену норму Закону слід дійти висновку, що підставою для проведення державним виконавцем перерахунку розміру аліментів, яка була встановлена у виконавчому листі раніше, є наявність двох обставин: 1) якщо платник аліментів не працює на час визначення розміру аліментів; 2) існує неналежне виконання платником аліментів своїх зобов'язань, призвело до виникнення заборгованості по сплаті аліментів.

Однак, державним виконавцем не надано доказів того, що до березня 2017 року у ОСОБА_3 була наявна заборгованість по сплаті аліментів за раніше визначеним її розміром (30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), а відтак, підстав для застосування ч. 3 ст. 195 СК України та зміни розміру аліментів у державного виконавця з березня 2017 року не було.

За таких обставин, державний виконавець, змінючи розмір аліментів, який був встановлений раніше у виконавчому листі та за відсутності заборгованості по сплаті аліментів, дійшов передчасного висновку щодо наявності правових підстав для застосування ч. 3 ст. 195 СК України в редакції від 11 листопада 2016 року та визначення розміру аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Таким чином нарахування зміненого розміру аліментів за період з березня 2017 року до червня 2018 року в розмірі 1 169 грн. 70 коп., виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, не відповідає вимогам Закону.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_3 на дії державного виконавця є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Враховую вищевикладене, керуючись ст.ст. 260-261, 448-449 ЦПК України, статтями, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Корецького районного відділу ДВС ГТУЮ в Житомирській області Дем`янчук Наталії Олександрівни такими, що порушують права та свободи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (уродженця та жителя АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) та скасувати заборгованість за виконавчим провадженням № 44687051 за період з березня 2017 року по червень 2018 року в сумі 11865 (одинадцять тисяч вісімсот шістдесят п`ять) гривень 20 копійок.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області протягом п'тнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Ухвалу складено в повному обсязі та підписано 26 вересня 2018 року.

Суддя Т.Б. Сташків