Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.18 р.

Лисичанський міський суд в особі головуючого судді Фастовця В.М., розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахтобудівельне управління» про стягнення заборгованості по вихідній допомозі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по вихідній допомозі у розмірі 24949,55 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.08.2017 р. по 30.08.2018 р. в сумі 88435 грн., обґрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок проведений не був.

Представник відповідача надала відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позивач знаходився в трудових відносинах з ПАТ «Лисичанськвугілля» з 01.04.2011 по 31.08.2017. Позивач був звільнений 31.08.2017 за ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідачем було проведено розрахунок з заробітної плати, але станом на день звернення позивача до суду залишилась не сплачена сума 125,3 грн. Таким чином, заборгованість по заробітній платі позивачу станом на день звернення складає 125,3 грн. Вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Судом встановлено, що позивач працював у відповідача на різних посадах, відповідно до наказу № 60к від 16.05.2011.

Наказом №78к від 31.08.2017 р. позивач був звільнений за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням.

Згідно зі ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідачем при звільненні позивача не було проведено розрахунок в день звільнення, що підтверджено довідкою № 247 від 13.08.2018 р., заборгованість по виплаті вихідної допомоги в розмірі трьохмісячного середнього заробітку склала 24949,55 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз.2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку).

Задовольняючи позов, суд виходить з наступного.

Відповідно довідки № 9 від 25.05.2018 р. середньоденна заробітна плата позивача за календарний день дорівнює 444,96 грн. з урахуванням суми податків, зборів та інших обовязкових платежів, середньомісячне число робочих днів склало 44/2=22.

Час затримки розрахунку з 31 серпня 2017 р. по 30 серпня 2018 р. включно складає 12 місяців, тобто заробітна плата за час затримки розрахунку визначається 12Х22Х 444,96 грн.=117469,44 грн. з урахуванням суми податків, зборів та інших обовязкових платежів.

Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні згідно ст.13 ч.1 ЦПК України у межах заявлених позовних вимог, надані докази є достатніми та переконливими.

Також підлягає задоволенню позов і в частині вимог про стягнення 24949,55 грн., яка складається з заборгованості з вихідної допомоги в розмірі 24824,25 грн. та заборгованості із заробітної плати в розмірі 125,3 грн., що визнається і відповідачем згідно наданої ним до відзиву на позовну заяву довідки №295 від 18.09.2018 р.

Оскільки на час розгляду справи судом існує вказана заборгованість, строк звернення до суду позивачем не пропущений, тому суд не приймає до уваги заперечення на позов в цій частині. Також не має значення, що вказана заборгованість складається із заробітної плати та вихідної допомоги, оскільки ст.116 КЗпП України зобовязує провести працівнику виплати при звільненні всіх належних йому сум, а не тільки чи виключно заробітної плати.

Судовий збір у розмірі 1133,84 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 7, 10, 12, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, який мешкає за адресою: Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Карбишева, буд. 96 до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахтобудівельне управління», , яке знаходиться за адресою: Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Малиновського, буд. 1 про стягнення заборгованості по вихідній допомозі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахтобудівельне управління» заборгованість по вихідній допомозі у розмірі 24824 (двадцять чотири тисячі вісімсот двадцять чотири) грн. 25 коп., заробітної плати в розмірі 125 (сто двадцять пять) грн. 30 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 вересня 2017 р. по 30 серпня 2018 р. у розмірі 88435 (вісімдесят вісім тисяч чотириста тридцять пять) грн.з урахуванням суми податків, зборів та інших обовязкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахтобудівельне управління» судовий збір в розмірі 1133 (одна тисяча сто тридцять три) грн. 84 коп. за такими реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030200, код за , банк Казначейство України (ЕАП), ККДБ 22030200, рахунок 001, МФО 899998.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: