Справа №442/3264/18
Провадження №2/442/1412/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Нагірної О.Б..

за участю секретаря - Харів І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич в порядку спрощеного провадження цивільну справу № 442/3264/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» про захист прав споживача-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась з позовом до відповідача в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», в якому просить визнати розірваним Договір фінансового лізингу №644 від 17.03.2017 року, стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 182235,83 гривень, сплачені на виконання даного договору, а також моральну шкоду в розмірі 50000,00 гривень.

Свої вимоги обґрунтовує з посиланням на ст.ст. 9, 11. 15 та 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а зокрема, з тих підстав, що внаслідок надання відповідачем недостовірної, неповної та несвоєчасної інформації про продукцію транспортний засіб та про себе як постачальника послуг лізингу, склалась ситуація, яка спричинила неможливість використання придбаної продукції за призначенням, оскільки остання через боргові зобовязання відповідача була вилучена, що підтверджується копією Постанови про опис та арешт майна боржника від 17.05.2018 року, складеної приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області ОСОБА_2 при примусовому виконанні Виконавчого листа у справі №240/641/17.

Також з посиланням на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», просить стягнути моральну шкоду в розмірі 50000,00 гривень як компенсацію за порушення її звичайного способу життя, оскільки їй, як багатодітній матері, виникла необхідність у затраті більшого часу для забезпечення свого прибуття до магазинів та інших громадських закладів або доставку дітей до шкільних чи позашкільних закладів, лікарень чи поліклінічних закладів тощо, а також витратах на оплату таксі чи оплату проїзду в громадському транспорті.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України, зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 29.05.2018 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, предявлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводиться без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_3 «Єврокар Україна» про дату, час та місце слухання справи був повідомлений повісткою, а тому небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Як встановлено судом, 17.03.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір фінансового лізингу №644, предметом якого, відповідно до п. 1.1. Даного Договору, став транспортний засіб RENAULT LODGY, комплектації AUTHENTIUQ, 1,5 куб.см., тип КПП 5, привід 2WD.

Відповідно до п. 1.3. Договору фінансового лізингу, відповідач як лізингодавець взяв на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати його у користування позивача як лізингоодежувача на строк та на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 1.7. Договору фінансового лізингу №644 від 17.03.2017 року визначено, що предмет лізингу передається в користування позивача як лізингоодержувача протягом строку, який становить не більше 90 календарних днів з моменту сплати позивачем на рахунок відповідача комісії за організацію Договору, авансового платежу, комісії за передачу предмету лізингу тощо.

Матеріалами справи встановлено факт сплати позивачем необхідних платежів на виконання п.1.7. Договору фінансового лізингу, а зокрема, таке підтверджується копією банківської квитанції за №0.0.727671856.1 від 17.03.2017 року на суму 120430,32 гривень щодо авансового платежу та копією банківської квитанції за №0.0.727675071.1 від 17.03.2017 року на суму 29569,60 гривень щодо комісіх за організацію договору.

Також судом встановлено, що на виконання умов п. 1.7. Договору фінансового лізингу №644 від 17.03.2017 року відповідачем з порушення строків, а саме на 77 календарних днів, 31.08.2017 року було підписано із позивачем ОСОБА_4 приймання-передачі предмета лізингу, відповідно до якого позивач отримав у користування транспортний засіб RENAULT LODGY, легковий універсалВ, 2017 року випуску, обєм двигуна 1461 куб.см., білого кольору, тип пального дизель, номер шасі (кузов, рама) VF1JSRDL457739395, номер двигуна НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до п. 3.1.4. Договору фінансового лізингу, відповідач як лізингодавець зобовязався забезпечувати захист прав позивача на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством, щодо захисту прав власника перед третіми особами, при умові належного виконання умов Даного Договору.

Аналогічно, відповідно до ст. 9 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувачу (сублізингоодержувачу) забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника.

Лізингоодержувач (сублізингоодержувач) має право вимагати, у тому числі й від лізингодавця, усунення будь-яких порушень його прав на предмет лізингу.

Судом встановлено, що 17.05.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа №240/641/17 було проведено опис, накладено арешт та вилучено з передачею на зберігання Львівській філії Державного підприємства «СЕТАМ» транспортний засіб RENAULT LODGY, реєстраційний номер НОМЕР_2, включно із ключами до транспортного засобу та оригіналом Свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії СХМ 463446, що підтверджується Постановою про опис та арешт майна боржника від 17.05.2018 року.

Судом також береться до уваги і той факт, що відповідно до даних сайту СЕТАМ (номер лоту 284584, https://setam.net.ua/auction/286007) на 25.06.2018 року призначений аукціон із примусової реалізації транспортного засобу RENAULT LODGY, реєстраційний номер НОМЕР_2, який є предметом спірного Договору фінансового лізингу №644 від 17.03.2018 року

Закон України «Про захист прав споживачів», як зазначено в його преамбулі, регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст. 15 Закону «Про захист прав споживачів», у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право визнати договір недійсним і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило, зокрема, неможливість використання придбаної продукції за призначенням - споживач має право вимагати надання у прийнятно короткий, але не більше місяця, строк належної інформації. Якщо інформацію в обумовлений строк не буде надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до переконання, що відповідач не повідомивши про існування боргів та погіршення свого фінансового становища, а також продовжуючи отримувати лізингові платежі від позивача, фактично надав недостовірну, неповну та несвоєчасну інформації про свій негативний фінансовий стан, що у свою чергу призвело до порушення прав позивача, у якого у примусовому порядку вилучили транспортний засіб як предмет Договору фінансового лізингу, а тому наявні підстави для розірвання Договору фінансового лізингу №644 від 17.03.2017 року та стягнення 182235,83 гривень сплачених грошових коштів на виконання даного договору як відшкодування понесених збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вказує законодавець, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом

Беззаперечно встановлено той факт, що позивач, як багатодітна матір, що підтверджується Посвідченням серії БС№116277 від 28.12.2016 року, внаслідок неправомірних дій відповідача, фактично порушила свій звичайний спосіб життя та отримала фізичні та душевні страждання, оскільки виникла необхідність у затраті більшого часу для забезпечення свого прибуття до магазинів та інших громадських закладів або доставку дітей до шкільних чи позашкільних закладів, лікарень чи поліклінічних закладів тощо, і також витратах на оплату таксі чи оплату проїзду в громадському транспорті, а тому суд, з урахуванням вимог розумності і справедливості, вважає можливим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави слід стягнути 4570,54 гривень судового збору.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 15, 18, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268, 280 та 284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати розірваним Договір фінансового лізингу №644 від 17.03.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна».

Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» (код ЄДРПОУ 40481805, юридична адреса: 02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 26-Б, кім. 32-Б)на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: 82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Рильського, 34) грошові коштив сумі 182235,83 гривень .

Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» (код ЄДРПОУ 40481805, юридична адреса: 02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 26-Б, кім. 32-Б)на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: 82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Рильського, 34)5000,00 гривень моральної шкоди.

Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» (, юридична адреса: 02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 26-Б, кім. 32-Б) в користь держави 4570,54 гривень судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошеннядо апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Нагірна О.Б.