ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 8/753/24/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Цимбал І.К.

при секретарі - Степанишина Г.А.

розглянувши у спрощеному провадженні, відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.06.2016 у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за нововиявленими обставинами -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даною заявою, посилаючись на те, що за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» (далі - ПАТ «Альфа - Банк» та/або Банк) до заявника (ОСОБА_2 та/або заявник/та або відповідач), ухвалено судове рішення про стягнення з заявника заборгованості за кредитним договором, проте дана справа не повинна була бути розглянута судом, який мав би відмовити у відкритті провадження. Так, після ухвалення вказаного рішення, Банк звернувся до заявника з заявою про реструктуризацію заборгованості, посилаючись не на судове рішення, а на рішення третейського суду, яке було ухвалено ще до звернення Банка в суд з позовом до заявника. Разом з тим, у позовній заяві Банк не повідомив суд про наявність рішення третейського суду, не було про це відомо і заявнику до того часу доки Банк не звернувся із пропозиціє реструктуризації боргу, посилаючись саме на рішення третейського суду. Таким чином, оскільки такі обставини не були відомі а ні суду, а ні заявникові, оскільки рішення третейського суду заявнику не надходило, останній вважає, що такі обставини є нововиявленими і дають підстави для перегляду вказаного рішення. Заявник зазначає, що за результатами перегляду рішення підлягає скасуванню, а у відкритті провадження слід відмовити, у зв'язку з наявністю рішення третейського суду.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав, долучив до справи належним чином завірену копію рішення третейського суду.

Представник Банку просила, відкласти розгляд справи у зв'язку з необізнаністю про наявне рішення третейського суду, в чому судом було відмовлено, оскільки така обставина не є підставою для відкладення судового розгляду, тим більш, що на адресу Банку надходили додатки до заяви ОСОБА_2, що свідчить про об'єктивну можливість Банку належним чином використати свої права та здійснити підготовку до судового розгляду. Представник Банку долучила до справи копію запиту до третейського суду чи мало місце звернення Банку до третейського суду про видачу виконавчих листів, при цьому в судовому засіданні стверджувала, що рішення третейського суду не було виконано, зазначаючи про це, як про підставу для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 Представник Банку також зазначила, що справи стосовно кредитних правовідносин, не підвідомчі третейським судам, про що свідчить стала судова практика суду найвищої інстанції, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

17.04.2014 між Банком та заявником укладено кредитний договір /а.с. 4-8/.

16.03.2015 ухвалено рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз», яким задоволено позов Банку до заявника, про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором /а.с. 99 -102/.

09.12.2015 Банк звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до заявника про стягнення тієї ж суми основної заборгованості за вказаним кредитним договором, але іншим розміром штрафних санкцій /а.с. 2/ за результатами розгляду якого 16.06.2016 було ухвалено судове рішення, про задоволення позовних вимог /а.с. 59 - 61/.

Як вбачається з позовної заяви Банк не зазначив, що на час звернення до суду з вказаним позовом, мало місце рішення третейського суду.

09.07.2018 ОСОБА_2 звернувся до третейського суду із заявою про надання копії рішення третейського суду, оскільки під час проведення реструктуризації боргу за пропозицією Банку у червні 2018 року, заявнику стало відомо про наявність такого рішення /а.с. 93/. Представником Банку не оспорювалось те, що мала місце реструктуризація боргу ОСОБА_2 у червні 2018 року і та обставина, що заявнику про рішення третейського суду стало відомо внаслідок такої реструктуризації.

Таким чином суд вважає, що до червня 2018 року заявнику не було відомо, про наявність рішення третейського суду. Обґрунтованість висновків суду підтверджується також тим, що за наявності такої інформації, заявник обов'язково послався би на неї у запереченнях на позов /а.с. 45 -49/ та просив відмовити у відкритті провадження. Разом з тим, з урахуванням того, що Банк фактично приховав інформацію про наявність рішення третейського суду і від заявника і від суду, таких підстав для відмови у задоволенні позову заперечення не містили.

Отже, суд вважає, і це не спростовано в судовому засіданні, що заявникові стало відомо про нововиявлені обставини, для перегляду судового рішення, у червні 2018 року.

Згідно ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Наявність рішення третейського суду суд вважає істотною, оскільки в разі встановлення її судом та обізнаності про неї заявника, судом би було відмовлено Банку у відкритті провадження у справі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Враховуючи те, що заявник дізнався про наявність рішення третейського суду у червні, а з відповідною заявою звернувся у липні, суд вважає, що строк для звернення заявником не пропущений. Крім того, відповідне питання щодо пропуску строку представник Банку не порушував та не надавав доказів на спростування доводів заявника, що свідчить про споможність останніх.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, суд може скасувати судове рішення і закрити провадження у справі.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 186 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або скасував рішення третейського суду і розгляд справи в тому самому третейському суді виявився неможливим.

Аналогічна правова норма мала місце і на час звернення Банку з позовом до суду (п. 4 ч. 1 ст. 122 ЦПК України в редакції від 01.09.2015) і на час відкриття провадження у справі судом (п. 4 ч. 1 ст. 122 ЦПК України в редакції від 01.01.2016).

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейський суд» в редакції від 01.01.2016, третейським судами не підвідомчі справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначена норма діяла і на час розгляду справи третейським судом та ухвалення рішення, у аналогічній редакції Закону від 01.01.2013.

Враховуючи те, що третейським судом було розглянуто спір щодо невиконання договірних зобов'язань про стягнення заборгованості саме за позовом Банку, а не ОСОБА_2, як споживача кредитних послуг, який потребував захисту своїх прав, суд вважає, що третейський суд ухвалив рішення в межах своєї компетенції, у зв'язку з чим доводи представника Банку в цій частині є неспроможними. Крім того, з пояснень представника Банку наданих в судовому засіданні вбачається, що судом не було відмовлено у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду з будь яких підстав, зокрема з тієї на яку посилалась представник Банку, оскільки ПАТ «Альфа - Банк» за одержанням виконавчих листів не звертався. Також рішення третейського суду не було скасовано. Суд вважає неспроможною доводи представника Банку про необізнаність із наявністю рішення третейського суду та його подальшого виконання, оскільки саме Банк був позивачем у даному спорі та міг і повинен був слідкувати та перейматися виконанням останнього. Також нещирість доводів представника Банку підтверджується протирічною позицією, яка має прояв у твердженнях, що рішення третейського суду не виконано, у зв'язку з тим, що Банк не звертався із заявою про видачу виконавчих листів і в той же час про необізнаність чи виконано рішення третейського суду і чи звертався Банк з заявами про видачу виконавчих листів та результати такого звернення.

З урахуванням наведеного вбачається, що підстави для відкриття провадження у справі судом 16.01.2016 за позовом Банку до заявника були відсутні, і вразі повідомлення Банком, про наявність рішення третейського суду, ухвалене між тими ж сторонами, з тих самих підстав і про той самий предмет спору, результатом розгляду позову стало б не рішення по суті, а ухвала про відмову у відкритті провадження у справі. Разом з тим, через недобросовісну поведінку Банку, яка мала прояв у неповідомленні суду про зазначену обставину, яка б унеможливила відкриття провадження у справі, мало місце ухвалення судового рішення, яке безумовно підлягає перегляду за нововиявленими обставинами з закриттям провадження у справі, оскільки не відповідає вимогам процесуального закону і ймовірно може потягнути подвійне стягнення, що призведе до порушення прав заявника.

Суд вважає, що вимоги заявника постановити ухвалу про відмову у відкритті провадження не можуть бути задоволені, оскільки такі вимоги не узгоджуються з вище наведеним процесуальним законом, який у таких випадках передбачає саме закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 133, ч.ч. 5, 6 ст. 142, п. 4 ч. 1 ст. 186, п. 6 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 423, 424, 429 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.06.2016 у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за нововиявленими обставинами задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.06.2016 у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду

м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Цимбал І.К.