У Х В А Л А

20 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 752/17300/14-ц

Провадження № 14-258цс18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Лященко Н.П.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, приватного підприємства «Вермакс» про стягнення заборгованості

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року (у складі судді Плахотнюк К. Г.) та рішення Апеляційного суду міста Києва від 7 червня 2016 року (у складі колегії суддів: Головачова Я. В., Поліщук Н. В., Поливач Л. Д.),

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, приватного підприємства «Вермакс» (далі - ПП «Вермакс») про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 28 серпня 2008 року між BAT «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ПП «Вермакс» укладений кредитний договір № «42»_05-08/08-МФ-А про надання кредиту в розмірі 210 тис. 118 грн, строком до 27 серпня 2011 року, зі сплатою 20,5 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, цього ж дня між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір поруки № «42»_05-08/08-МФ_А-П.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2010 року, яке набрало законної, з ОСОБА_3 на користь AT «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто 537 тис. 478 грн 17 коп. заборгованості за кредитним договором від 28 серпня 2008 року № «42»_05-08/08-МФ-А.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 1 березня 2011 року, яке набрало законної сили, з ПП «Вермакс» на користь AT «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто 236 тис. 111 грн 89 коп. заборгованості.

Проте зазначені судові рішення відповідачами не виконані, заборгованість не погашена.

Посилаючись на те, що позичальник порушує умови договору щодо щомісячного погашення кредиту та сплати процентів за користування грошовими коштами, банк, з урахуванням уточнених вимог, просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 млн 725 тис. 300 грн 26 коп., яка складається з: 180 тис. 928 грн 47 коп. - заборгованість за процентами; 1 млн 544 тис. 371 грн 79 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року в задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 7 червня 2016 року рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ПП «Вермакс» про стягнення заборгованості скасовано, провадження у справі в цій частині закрито. Роз'яснено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» право звернутися з позовом до ПП «Вермакс» про стягнення заборгованості за кредитним договором до господарського суду, оскільки справа в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У липні 2016 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 7 червня 2016 року, в якій просило скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої й апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. Вказувало на те, що вирішення заявленої вимога про солідарне стягнення боргу в двох окремих провадженнях є неможливим, оскільки таким чином не може бути реалізована така суть і ознака вимог, як солідарність стягнення. Немає підстав вважати, що до вимог про стягнення боргу з поручителя не застосовується строк позовної давності в силу преклюзивності строку, встановленого у частині четвертій статті 559 ЦК України або в договорі. Законодавець не дає чіткого визначення моменту поновлення перебігу строку позовної давності, тому варто проаналізувати цей момент за допомогою інших норм права в сфері захисту порушеного права та дійти обґрунтованого та логічного висновку. Початок переривання перебігу строку чітко визначений та не піддається сумніву. A от закінчення переривання потребує безстороннього дослідження. Закінчення переривання плину строку позовної давності збігається із моментом фактичного захисту права або з моментом, коли припиняються дії судових чи інших органів, спрямовані на захист порушеного права/інтересу. Позивач пред'явив позов до ПП «Вермакс», одного з кількох боржників, чим перервав строк позовної давності відповідно і до ОСОБА_3

26 липня 2016 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

6 лютого 2018 року справу отримано Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу, зокрема, з обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п'ятій або шостій статті 403 цього Кодексу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду ухвалою від 23 травня 2018 року передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Оскільки «Банк «Фінанси та Кредит» оскаржує судові рішення в тому числі з підстав порушення предметної та суб'єктної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду вважає мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року, обґрунтованими та приймає справу до розгляду.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із частиною тринадцятою вказаної статті розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, статтями 401 - 404, підпунктом 7 пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Прийняти до розгляду справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, приватного підприємства «Вермакс» про стягнення заборгованості за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 7 червня 2016 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження на 4 липня 2018 року в приміщенні Верховного Суду за адресою: вул. Пилипа Орлика, 8, м. Київ.

3. Надіслати копію цієї ухвали учасникам справи до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. П. Лященко
Судді: Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко
С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко
В .В. Британчук Л. І. Рогач
Д. А. Гудима І. В. Саприкіна
В. І. Данішевська О. М. Ситнік
О. С. Золотніков О. С. Ткачук
О. Р. Кібенко В. Ю. Уркевич
В. С. Князєв О. Г. Яновська