Справа № 618/444/18
Провадження № 2/618/137/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секратаря судового засідання - Рябенко Л. В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину, треті особи - орган опіки та піклування Дворічанської районний державної адміністрації Харківської області, орган опіки та піклування Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, треті особи - орган опіки та піклування Дворічанської районний державної адміністрації Харківської області, орган опіки та піклування Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що з квітня 2012 року по жовтень 2017 року він з ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після того як позивач з відповідачем почали жити окремо, їх дитина залишилася проживати з матір'ю, однак батько під час відвідування сина помічав, що умови проживання ОСОБА_4 погіршуються, хоча матеріальну допомогу на його утримання постійно надавав, у зв'язку з чим ОСОБА_2 забрав сина проживати до себе додому. Він повною мірою піклується та виховує його, забезпечує всіма необхідними речами. Відповідач по справі проживає окремо, створила іншу сім'ю, обов'язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітнього сина не виконує, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зовсім, не цікавиться життям дитини, між ними відсутні будь - які відносини.

У судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву, в якій просив суд справу розглянути в його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, просила суд справу розглянути в її відсутність

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Дворічанської РДА в судове засідання не з'явився, в поданій до суду письмовій заяві просив слухати справу без участі представника третьої особи, при прийнятті рішення покладався на думку суду. Раніше подав до суду висновок органу опіки та піклування Дворічанської РДА про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4 №01-46/1715 від 18 червня 2018 року.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Вільшанської сільської ради в судове засідання не з'явився, в поданій до суду письмовій заяві Вільшанський сільський голова ОСОБА_5 просив слухати справу без участі представника органу опіки та піклування. Позов визнав в повному обсязі. Крім того у своїй заяві зазначив, що дитина проживає з позивачем з грудня 2017 року, в сім'ї створенні всі належні умови для виховання дитини та її здорового розвитку.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24 березня 2014 року, виданого виконкомом Вільшанської сільсьокї ради Дворічанського району Харківської області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_3.

Згідно з довідками виконавчого комітету Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області №02-20/842 від 20 листопада 2017 року та №02-30/388 від 26 квітня 2018 року, ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_2, фактично проживає в АДРЕСА_3 За місцем проживання характеризується позитивно. На даний час працює на громадських роботах у Вільшанській сільській раді, які проводяться за рахунок Дворічанського районного центру зайнятості та Вільшанської сільської ради.

Відповідно до акта обстеження житлово - побутових умов сім'ї від 25 квітня 2018 року, за адресою в АДРЕСА_3 фактично проживає ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_4 та батьками. Санітарний стан приміщення задовільний для розвитку та виховання дитини.

Згідно з довідкою Вільшанського дошкільного навчального закладу «Дзвіночок» Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує Вільшанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Дзвіночок» з 12 грудня 2017 року.

Відповідно до довідок Служби у справах дітей Харківської обласної державної адміністрації №01-36/3353, №01-36/3354 від 23 листопада 2017 року, за результатами перевірки інформації службою у справах дітей Куп'янської міської ради встановлено факт відсутності необхідних умов для проживання та виховання дітей. Сім'я ОСОБА_3 перебуває під супроводом ЦСССДМ.

Згідно з довідкою Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Куп'янської міської ради №04.06.28/397 від 22 листопада 2017 року, спеціалістами центру разом з спеціалістом служби у справах дітей, інспектором поліції, сімейним лікарем, психологом відділу освіти був здійснений вихід в сім'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, було встановлено, що житлово побутові умови нижче середнього рівня.

Відповідно до довідки - характеристики виконавчого комітету Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області №02-20/428 від 07 червня 2018 року, ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_2, однак з липня 2017 року на території Вільшанської сільської ради не проживає. Під час проживання в селі Вільшана вона зарекомендувала себе з негативної сторони, незадовільно виконувала свої материнські обов'язки у відношенні до своїх малолітніх дітей, не забезпечувала належних умов для проживання, під час відвідин домоволодіння приміщення знаходилося в неохайному стані, в сім'ї панували напружені відносини між дорослими, тому рішенням виконавчого комітету Вільшанської сільської ради від 14 квітня 2015 року за номером 18 сім'я ОСОБА_3 була поставлена на облік як сім'я, яка потрапила в складні життєві обставини. В липні 2017 року ОСОБА_3 разом з дітьми виїхала із села Вільшана.

Згідно з ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Відповідно до положення ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитин.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З урахуванням всіх обставин справи, стану здоров'я та матеріального становища дитини та платника аліментів, суд визначає цю частку в розмірі 1/4 частини ухіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, присуджуючи аліменти, згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз'яснює відповідачу наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті.

Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, а саме: не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку її природних здібностей, матеріально не забезпечує, у зв'язку з чим вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, застосування до неї такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 та стягнути з неї аліментів на його утримання.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст. 51 Конституції України, ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 7, 150, 155, 164, 166, 180-182, 184 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354, 430, п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, відносно її неповнолітнього сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 04 травня 2018 року і до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Ю. М. Гніздилов