АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 182/798/18

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє представник адвокат ОСОБА_3, на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2018 року, яка постановлена суддею Багровою в місті Нікополі Дніпропетровської області о 17 годині 08 хвилин (відомості щодо дати ухвалення повного судового рішення матеріали справи не містять), -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями №19, що розташований в Нікопольському районі, смт. Червоногригорівка, вул. Упорна; на нежитлову будівлю №3, розташовану в Нікопольському районі, смт. Червоногригорівка по вулиці Набережна; на автомобіль NISSAN X-TRAIL номерний знак АЕ 7036ВТ; на грошові кошти, в розмірі 54368 доларів США, грошові кошти, в розмірі 4300 грн., на ланцюжок золотий з хрестиком, вагою 100 грамів, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 30 травня 2017 року.

03.05.2018 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, згідно якої ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на житловий будинок з надвірними будівлями №19, що розташований в Нікопольському районі, смт. Червоногригорівка, вул. Упорна; на нежитлову будівлю №3, розташовану в Нікопольському районі, смт. Червоногригорівка по вулиці Набережна; на автомобіль NISSAN X-TRAIL номерний знак АЕ 7036ВТ; на грошові кошти в розмірі 54368 доларів США, грошові кошти в розмірі 4300 грн., на ланцюжок золотий з хрестиком, вагою 100 грамів.

Також просить заборонити будь-яке користування автомобілем NISSAN X-TRAIL номерний знак АЕ 7036ВТ та зобовязати ОСОБА_2 передати на зберігання їй цей автомобіль (разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та ключами), визначивши місцем зберігання гараж, розташований за адресою м. Нікополь, вул. Патріотів України (К.Лібкнехта), буд. 126 на підставі договору оренди від 25.04.2018 року.

Зобовязати ОСОБА_2 передати на зберігання їй грошові кошти в розмірі 54368 доларів США, грошові кошти в розмірі 4300 грн., на ланцюжок золотий з хрестиком, вагою 100 грамів.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на житловий будинок з надвірними будівлями №19, що розташований в Нікопольському районі, смт. Червоногригорівка, вул. Упорна; на нежитлову будівлю №3, розташовану в Нікопольському районі, смт. Червоногригорівка по вулиці Набережна; на автомобіль NISSAN X-TRAIL номерний знак АЕ 7036ВТ; на грошові кошти в розмірі 54368 доларів США, грошові кошти в розмірі 4300 грн., на ланцюжок золотий з хрестиком, вагою 100 грамів, що належали ОСОБА_4, який помер 30.05.2017 року та перебувають в користуванні ОСОБА_2, що проживає за адресою: 53200, Дніпропетровська область, Нікопольський район, смт. Червоногригорівка, вул. Упорна,19.

Відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову в частині застосування судом виду забезпечення позову шляхом заборони будь-якого користування автомобілем NISSAN X-TRAIL номерний знак АЕ 7036ВТ, а також щодо застосування такого виду забезпечення як зобовязати ОСОБА_2 передати на зберігання ОСОБА_1 автомобіль NISSAN X-TRAIL номерний знак АЕ 7036ВТ (разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та ключами) визначивши місцем зберігання гараж, розташований за адресою м. Нікополь, вул. Патріотів України (К.Лібкнехта), буд. 126 на підставі договору оренди від 25.04.2018 року; зобовязати ОСОБА_2 передати на зберігання ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 54368 доларів США, грошові кошти в розмірі 4300 грн., та ланцюжок золотий з хрестиком, вагою 100 грамів.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду. Вважає, що ухвала незаконна та винесена з порушенням норм законодавства. Зазначає, що судом першої інстанції не зазначено, які докази взяті до уваги, також їх не досліджено в судовому засіданні, що є порушенням принципу змагальності сторін. Вважає, що вимоги заяви про забезпечення позову є тотожними з позовними вимогами, оскільки спір не вирішується по суті, тому необхідно було відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. Зазначає, що грошові кошти не є майном в розумінні ст. ст. 316, 317 ЦК України, не входять у спадкову масу та не є спадщиною. Також вважає, що судом першої інстанції невірно зазначено про те, що все майно належало померлому ОСОБА_4

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_5.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_5.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах позовних вимог, заяви про забезпечення позову, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи суд має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені статтею 150 цього Кодексу.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі, в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому, відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов'язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Як роз'яснено в п.п. 4, 7, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Згідно з ч.1 п.1-10 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При цьому, в пунктах третьому та четвертому вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року судам розяснено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями №19, що розташований в Нікопольському районі, смт. Червоногригорівка, вул. Упорна; на нежитлову будівлю №3, розташовану в Нікопольському районі, смт. Червоногригорівка по вулиці Набережна; на автомобіль NISSAN X-TRAIL номерний знак АЕ 7036ВТ; на грошові кошти в розмірі 54368 доларів США, грошові кошти в розмірі 4300 грн., на ланцюжок золотий з хрестиком, вагою 100 грамів, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 30 травня 2017 року (а.с. 2-5).

Таким чином, суд першої інстанції, вірно встановивши, що між сторонами виник майновий спір та спірне майно перебуває у відповідача, застосував спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищезазначене майно.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 щодо недоведеності позивачем факту належності спірного майна саме спадкодавцеві ОСОБА_4, не заслуговують на увагу, оскільки, на час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд не розглядає спір по суті та оцінку позовним вимогам не надає.

Крім того, сам факт звернення позивача до суду з даним позовом свідчить про наявність спору щодо цього майна та питання обґрунтованості заявлених вимог вирішується судом при ухваленні рішення по суті спору.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того, що грошові кошти не є майном та на них не може бути накладено арешт, колегією суддів відхиляються, адже, згідно положень ст. 177 ЦК України грошові кошти є обєктом цивільних прав та, згідно ст.150 ЦПК України, позов може забезпечуватися накладенням арешту на грошові кошти.

До того ж предметом даного спору є грошові кошти у розмірі 54368 доларів США та грошові кошти в розмірі 4300 грн., які були залучені у якості речових доказів постановою слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 16 червня 2017 року та передані на зберігання ОСОБА_2 до прийняття рішення у справі за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №02238 від 30.05.2017 року, та про отримання цих коштів ОСОБА_2 склала відповідну розписку, а тому накладення арешту на ці грошові кошти не суперечить вимогам ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що грошові кошти не є майном в розумінні ст. ст. 316, 317 ЦК України є недоречними, оскільки даними нормами права визначено поняття та зміст права власності, тоді як поняття майна визначено Главою 13 Розділу ІІІ ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції щодо арешту житлового будинку з надвірними будівлями №19, що розташований в Нікопольському районі, смт. Червоногригорівка, вулиця Упорна; нежитлової будівлі №3, розташованої в Нікопольському районі, смт. Червоногригорівка по вулиці Набережній; автомобіля марки «NISSAN X-TRAIL», номерний знак АЕ 7036ВТ, оскільки цим було порушено права відповідача на вільне користування рухомим та нерухомим майном та використання цього майно у повсякденному житті, згідно його призначенням.

Оскільки, вирішуючи питання по поданій заяві про забезпечення позову, суд першої інстанції вищенаведеним обставинам та нормам цивільно-процесуального закону не надав відповідної уваги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду в частині арешту житлового будинку з надвірними будівлями №19, що розташований в Нікопольському районі, смт. Червоногригорівка, вулиця Упорна; нежитлової будівлі №3, розташованої в Нікопольському районі, смт. Червоногригорівка по вулиці Набережній, та автомобіля марки «NISSAN X-TRAIL», номерний знак АЕ 7036ВТ, - скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки, на переконання колегії суддів, адекватним та достатнім заходом забезпечення даного позову, який у повній мірі забезпечить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог та не призведе до порушення прав ОСОБА_2 на користування належним майном, буде заборона відчуження цього майна.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє представник адвокат ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2018 рокув частині накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями №19, що розташований в Нікопольському районі, смт. Червоногригорівка, вулиця Упорна; на нежитлову будівлю №3, розташовану в Нікопольському районі, смт. Червоногригорівка по вулиці Набережній, та на автомобіль марки «NISSAN X-TRAIL», номерний знак АЕ 7036ВТ, скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу про часткове задоволення цих вимог.

Заборонити відповідачу ОСОБА_2 відчуження житлового будинку з надвірними будівлями №19, що розташований в Нікопольському районі, смт. Червоногригорівка, вулиця Упорна; нежитлової будівлі №3, розташованої в Нікопольському районі, смт. Червоногригорівка по вулиці Набережній; автомобіля марки «NISSAN X-TRAIL», номерний знак АЕ 7036ВТ.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: