ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2018 року м. Кропивницький

справа № 401/1902/17

провадження № 22-ц/781/911/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.03.2018 року, суддя Гармаш Т.І., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Світловодський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану про виключення запису батька з актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Світловодський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану про виключення запису батька з актового запису про народження дитини.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.10.2016 року, уклав шлюб з ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року відповідач народила доньку - ОСОБА_3.

Батьком народженої дитини записаний ОСОБА_1.

З моменту укладання шлюбу подружжя проживало окремо, про народження дитини позивач дізнався на початку травня 2017 року від сторонньої особи.

Просив суд виключити відомості про ОСОБА_1 як батька дитини, з актового запису №100 від 21.04.2017 року, внесеного Світловодським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про народження ОСОБА_3.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.03.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначається, що відповідач разом з дитиною неодноразово не з'являлись для відбору експериментальних зразків для проведення експертизи.. Крім того, позивач неодноразово пропонував відповідачу забезпечення транспортним засобом для явки до експертної установи. Вважає, що неявка відповідача до експертної установи не обумовлена поважними причинами із-за відсутності транспорту, а являється ухиленням від обов'язку подання доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що відповідно до свідоцтва про шлюб від 16.10.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружились. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_1 (а.с. 4).

В свідоцтві про народження дитини (а.с.5) у графі «батько»- батьком ОСОБА_3 записано позивача ОСОБА_1.

З метою визначення походження дитини від позивача за його клопотанням ухвалою суду від 20 жовтня 2017 року була призначена судово-медична генетична експертиза крові з використанням аналізу ДНК.

Як вбачається із повідомлення КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР" (а.с.45) відбір зразків крові призначено на 11.12.2017 року.

Копія вказаного повідомлення 08.12.2017 року була вручена ОСОБА_2 яка є відповідачем по справі. (а.с.47).

У зв'язку із тим, що ОСОБА_2 11.12.2017 року не з'явилася на відбір біологічних зразків, експертна установа повідомила суд про повторне призначення часу та місця відбору біологічних зразків на 15.01.2018 року.

Копія вказаного повідомлення 27.12.2017 року була направлена ОСОБА_2 (а.с.50), яку вона отримала 03.01.2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.51).

Листом від 17.01.2018 року КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР" (а.с.53) повідомило суд про неможливість проведення експертизи у зв'язку із неявкою ОСОБА_2 разом з дитиною на відбір зразків крові.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2. разом з неповнолітньою ОСОБА_3 не з'явилась до експертної установи для відібрання зразків крові дитини з поважних причин, а тому не знаходить підстав для застосування наслідків, передбачених ст. 109 ЦПК України, а саме визнання факту відсутності кровного споріднення між ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_3 у зв'язку з ухиленням сторони від подання експертам необхідних матеріалів.

Суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивач не надав інших неспростовних доказів, які б виключали його батьківство щодо малолітньої -ОСОБА_3, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у зв'язку з їх недоведеністю.

Однак погодитись з висновками суду першої інстанції неможливо з наступних підстав.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанцій не відповідає зазначеним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб від 16.10.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружились. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_1.

Відповідно до свідоцтва про народження дитини встановлено, що у графі «батько» батьком ОСОБА_3 записано ОСОБА_1 , який є позивачем по справі.

На даний час сторони перебувають у шлюбі.

Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 126 цього Кодексу має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

Так, у п. п. 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК ), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

В п.9 зазначеної постанови вказується, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.

За змістом ст. ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

З метою визначення походження дитини від позивача за його клопотанням ухвалою суду від 20 жовтня 2017 року була призначена судово-медична генетична експертиза крові з використанням аналізу ДНК.

Як вбачається із повідомлення КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР" відбір зразків крові призначено на 11.12.2017 року.

Копія вказаного повідомлення 08.12.2017 року була вручена ОСОБА_2- відповідачу по справі. У зв'язку із тим, що ОСОБА_2 11.12.2017 року не з'явилася на відбір біологічних зразків, експертна установа повідомила суд про повторне призначення часу та місця відбору біологічних зразків на 15.01.2018 року.

Копія вказаного повідомлення 27.12.2017 року була направлена ОСОБА_2 яку вона отримала 03.01.2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Листом від 17.01.2018 року КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР" повідомило суд про неможливість проведення експертизи у зв'язку із неявкою ОСОБА_2 разом з дитиною на відбір зразків крові.

Згідно вимог ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Перевіряючи законність судового рішення, апеляційний суд враховує вимоги ст. 89 ЦПК України, яка визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час розгляду апеляційної скарги було заявлене клопотання про призначення судово-медичної генетичної експертизи.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 05.07.2018 року призначено судово-медичну генетичну експертизу. На вирішення експерта поставлено питання чи є ОСОБА_1 біологічним батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1?

Відповідно до висновку експерта № 408 від 22.08.2018 року ОСОБА_1 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3, народженої ОСОБА_2. Вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%.

Суд апеляційної інстанції запропонував позивачу надати докази на підтвердження позову і на спростування висновків експертизи .

Оскільки жодних доказів на підтвердження відсутності кровного споріднення з дитиною позивач не надав, тому є всі підстави для відмови у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги встановлені обставини дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм процесуального права, зокрема не встановив дійсні обставини по справі не сприяв всебічному розгляду справи і як наслідок ухвалив судове рішення, яке не ґрунтується на доказах, а тому є всі підстави для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення, яким у задоволенні позову відмовити у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.03.2018 року - скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Світловодський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану про виключення запису батька з актового запису про народження дитини - відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесених позивачем.

Текст постанови складено 25.09.2018року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: