Справа №173/2329/17
Провадження №2/173/355/2018
Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.
При секретарі Рудовій Л.В.
За участю позивача - ОСОБА_1
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням ,-
22.12.2017 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням до відповідача ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3, та ОСОБА_4
31.01.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.
05.02.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 21.03.2018 року.
21.03.2018 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача. Справа призначена до розгляду на 25.04.2018 року.
25.04.2018 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 14.06.2018 року
Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України.
14.06.2018 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення.
Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням будинком № 14 по вул. Жовтнева в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 27 січня 1999 року вона разом з в відповідачем за договором купівлі-продажу придбали житловий будинок № 14 по вул. Жовтнева в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з надвірними будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 1511 кв.м. по фактичному користуванню. Даний договір серії ААР № 708014 був посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу та зареєстрований за № 120.
На підставі договору дарування серії ВАР № 080105 від 02.10.2003 року ОСОБА_2, подарував належну йому частину житлового будинку своїм дітям: ОСОБА_3, та ОСОБА_4, в рівних частинах. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу та зареєстрований за № 1688.
За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2017 року по справі № 173/401/17 шлюб між нею та ОСОБА_2, було розірвано.
З дня розірвання шлюбу відповідач забрав свої особисті речі та пішов у невідомому напрямку. З квітня 2017 року відповідач у будинку № 14 по вул. Жовтнева в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не проживає, жодного разу в будинку не з'являвся, особистих речей не залишив.
Реєстрація відповідача у вищевказаному будинку порушує її права як власника будинку.
Самостійно вона не може зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою так як для цього необхідна його особиста присутність, що й стало підвою звернення до суду.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві.
Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав, відзиву на позовну заяву не надав.
Треті особи, що не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору ОСОБА_3О,. та ОСОБА_2О,. в судове засідання не з'явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, згідно яких позовні вимоги позивача підтримують.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.
Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено в судовому засіданні 27 січня 1999 року позивач разом з відповідачем за договором купівлі-продажу придбали житловий будинок № 14 по вул. Жовтнева в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з надвірними будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 1511 кв.м. по фактичному користуванню. Даний договір серії ААР № 708014 був посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу та зареєстрований за № 120, що підтверджується копією договору купівлі-продажу домоволодіння.
На підставі договору дарування серії ВАР № 080105 від 02.10.2003 року відповідач ОСОБА_2, подарував належну йому частину житлового будинку своїм дітям: ОСОБА_3, та ОСОБА_4, в рівних частинах. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу та зареєстрований за № 1688, що підтверджується копією договору дарування.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно пп. 1 ч. 1 т. 346 ЦК України право власності припиняється зокрема відчуження власником свого майна.
Судом встановлено, що уклавши договір дарування, належної відповідачу частини вищевказаного домоволодіння, відповідач ОСОБА_4, втратив право власності на свою частину у домоволодінні. При цьому відповідач продовжував проживати у зазначеному вище домоволодіння як член сім'ї власників будинку, з якими перебував у шлюбно-сімейних відносинах.
За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2017 року по справі № 173/401/17 шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_2А,. було розірвано, що підтверджується копією рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області.
З пояснень позивача після розірвання шлюбу відповідач перестав проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1
Факт не проживання відповідача в будинку № 14 по вул. Жовтнева в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області підтверджується атом депутата Новомиколаївської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 12 жовтня 2017 року, з якого вбачається, що в будинку № 14 по вул. Жовтнева в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області проживає лише позивачка та діти сторін, а відповідач за вказаною адресою не проживає. А також факт не проживання відповідача показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6
Так свідок ОСОБА_5, в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою сім'ї ОСОБА_2. Відповідач є людиною, яка зловживала спиртними напоями, за добробут сім'ї протягом всього часу проживання не дбав. Ії відомо, що відповідач вже більше року не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Будинок він залишив сам і за весь цей час жодного разу до даного будинку не з'являвся.
Аналогічні свідчення надала в судовому засідання свідок ОСОБА_6, також пояснила, що їй відомо, що відповідач успадкував від своїх батьків житло і там проживає.
Оцінюючи досліджені докази, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, за місцем своєї реєстрації не проживає з квітня 2017 року.
При цьому судом встановлено, що відповідач був колишнім власником частини зазначеного вище будинку. Але подарувавши свою частку дітям втратив право власності на неї, та не проживає у зазначеному домоволодіння як член сім'ї власників домоволодіння більше року.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла
Таким чином судом встановлено, що відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦПК України відповідач втратив право на користування належним позивачці будинком, як така, що не проживає за вказаною адресою більше одного року.
Будь-яких доказів для підтвердження факту проживання в належному позивачці будинку, наміру користуватись ним, відповідач суду не надала.
Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..
У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.
Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідачем не надано доказів того, що позивач чи інші особи створювали йому перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням. З чого суд приходить до висновку, що відповідач не має наміру проживати у будинку позивача та користуватись ним.
За даних обставин суд відповідно до обраного позивачем способу захисту цивільних прав, а саме припинення права користування житловим приміщенням, який передбачений ст. 16 ЦК України, та з якими погоджується суд, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати ОСОБА_2А таким, що втратив право користування будинком № 14 по вул. Жовтнева в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином рішення суду про визнання ОСОБА_2, таким, що втратив право користування будинком № 14 по вул. Жовтнева в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за даною адресою і додаткового покладення відповідних обов'язків на орган, що здійснює державну реєстрацію місця проживання фізичних осіб, не потребує.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, так як позовні вимоги задоволені , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням - задовольнити
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком № 14 по вул. Жовтнева в сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області
Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: Жовтнева, 14 сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_1, понесені судові витрати в сумі 640 грн., за сплачений судовий збір.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою завою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем та/або подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 24.06.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 25.06.2018 року

Оприлюднене 25.06.2018 року

Рішення набирає законної сили 25.07. 2018 року