Справа № 206/4257/18
Провадження № 2/206/1241/18
У Х В А Л А

17.09.2018року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Сухоруков А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ

13.08.2018 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

14.09.2018 в межах даної цивільної справи, представником позивача було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: вул. Карагандиська, буд. 26, м. Дніпро, реєстраційний номер майна 2415276, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, ВВА №351733 реєстр №6370, від 16.12.2003 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Заява про забезпечення позову обґрунтованим тим, що відповідачка позичила у позивачки грошові кошти у розмірі 250000,00 грн., 800 доларів США та 100 євро і не повернула їх в обумовлені строки. Нещодавно позивачу стало відомо, що відповідач через наявну у неї велику кількість боргів перед різними особами, занепад власного бізнесу вирішила відчужити належне їй майно, а саме кафе, яке розташоване за адресою: вул.. Карагандинська, буд. 26 м. Дніпро, інформація щодо продажу відповідачем кафе розміщена на сайті «ОLX». На думку позивача данні дії відповідачки свідчать про намагання уникнути нею відповідальності за невиконання своїх зобовязань перед позивачем та ускладними виконання рішення по даній справі.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено судам, що розглядаючи таку заяву суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, враховуючи вимоги ч.2 ст. 149, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, з'ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову та співмірність із заявленими позивачем вимогами, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає достатнім застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належать ОСОБА_5, а саме нежитловий будівлю, яка розташована за адресою: вул. Карагандиська, буд. 26, у м. Дніпро.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260-261, 263, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити повністю.

Накласти арешт на нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: вул. Карагандиська, буд. 26, м. Дніпро, реєстраційний номер майна 2415276, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, ВВА №351733 реєстр №6370, від 16.12.2003 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Ухвалу для виконання направити державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, у відповідності до приписів пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Сухоруков