Справа № 360/2382/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі : головуючої - судді Міланіч А.М.

при секретарі - Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 вересня 2004 року вона (позивачка) є власником ? частини житлового будинку АДРЕСА_1. Співвласниками даного будинку також являються її дочка ОСОБА_5 та двоє її неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 і ОСОБА_3, опікуном яких є позивачка.

Також вона (позивачка) є власником земельної ділянки площею 0,1082 га для обслуговування вказаного будинку.

Між будинком, в якому вона (позивачка) проживає, та будинком відповідачки ОСОБА_2 було облаштовано асфальтований заїзд для обох господарств до господарських будівель і весь час позивачка користувалась цим заїздом для викачування вигрібної ями та завозу палива в сарай.

В жовтні 2017 року відповідачка самовільно встановила залізні ворота на зазначеному проїзді та закрила їх на замок, не дає можливості проходу та проїзду для обслуговування належних позивачці господарських споруд.

Тому просила зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у користуванні нею (позивачкою) господарськими спорудами по АДРЕСА_1 шляхом зняття воріт та забезпечити доступ до вказаних надвірних будівель.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_6 позов підтримали, викладене в ньому підтвердили.

Відповідачка та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на правомірність дій відповідачки, так як спірний проїзд знаходиться на території земельної ділянки ОСОБА_2, доступ до своїх надвірних споруд позивачка має та може при необхідності облаштувати проїзд через свою земельну ділянку.

Треті особи - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідачки та її представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 вересня 2004 року позивачка ОСОБА_1 та треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 є власниками, в рівних долях кожен, житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

25 вересня 2013 року позивачці видане свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,1082 га для обслуговування вказаного будинку за тією ж адресою (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 березня 2016 року відповідачка ОСОБА_2 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_8 житловий будинок АДРЕСА_1, в складі якого мається асфальтоване замощення І (а.с.34, 40-46).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 березня 2016 року за відповідачкою ОСОБА_2 зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,1067 га, розташовану за вказаною адресою, надану для обслуговування зазначеного будинку (а.с.122-124).

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що між земельними ділянками сторін мається спільний асфальтований проїзд до їх господарських споруд шириною три метри і відповідачка чинить їй (позивачці) перешкоди в користуванні цим проїздом.

Однак, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та суперечать зібраним по справі доказам.

Як вбачається з копій технічних паспортів на належне відповідачці будинковолодіння АДРЕСА_1, копій інвентаризаційних справ будинковолодінь сторін (а.с.40-46,59-69), спірний проїзд, як асфальтоване замощення І, включений до складу будинковолодіння відповідачки.

Крім того, як вбачається з копії акту, складеного з участю депутатів Новогребельської сільської ради від 18 січня 2018 року, копії технічної документації (а.с.48,81-113), земельні ділянки сторін не межують з проїздом загального користування між ними, порушення землекористування сторін при обстеженні їх земельних ділянок не виявлено.

При цьому суд не приймає до уваги надані позивачкою на підтвердження своїх вимог копії актів обстеження від 7 жовтня 2017 року та 13 листопада 2017 року, згідно яких встановлено, що спірний проїзд є спільним для сторін (а.с.10-11), оскільки такі висновки зроблені без посилання на належні докази, а тому є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, оскільки суду не надано жодних доказів порушення відповідачкою прав позивачки щодо користування надвірними господарськими спорудами та наявності у позивачки права користування спірним проїздом, від проведення призначеної судом земельно-технічної експертизи сторони відмовились, то суд визнає за необхідне в позові відмовити.

Керуючись ст.319,321,391 ЦК України, ст.10-13,81,141,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Апеляційного суду Київської області.

Повне рішення суду складено 24 вересня 2018 року.

Головуючий-суддяА.Міланіч