АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9425/17 Номер провадження 22-ц/786/1784/18Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Златобанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним договору

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 травня 2018 року, ухваленого без участі сторін під головуванням судді Андрієць Д.Д., -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом про визнання недійсним договору про задоволення вимог Іпотекодержателя (застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя), що міститься в договорі іпотеки від 19.07.2013, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №1050 та укладеного між ОСОБА_3 (Іпотекодавцем) та ПАТ "Златобанк" (Іпотекодержателем), предметом якого є спільне майно вбудовані адміністративні приміщення, загальною площею 296,8 кв.м та вбудований магазин непродовольчих товарів, загальною площею 144,3 кв.м, які знаходяться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Першотравнева, 15/1.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 31.12.1965 р. між ним та ОСОБА_3 було укладено шлюб. 04.02.2008 р. Кременчуцькою міською радою Полтавської області були видані свідоцтва про право власності на вбудований магазин непродовольчих товарів, загальною площею 144,3 кв.м та на вбудовані адміністративні приміщення, загальною площею 296,8 кв.м, які знаходяться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Першотравнева, 15/1 та цього ж дня зареєстровано право власності за ОСОБА_3 Вказане майно є спільним майном подружжя. 19.07.2013 р. між ОСОБА_2Я.(Іпотекодавцем) та ПАТ "Златобанк" укладено договір про задоволення вимог Іпотекодержателя - застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в договорі іпотеки від 19.07.2013 р., предметом якого є спільне майно подружжя. Як співвласник вказаного майна, він не давав згоди відповідно до ст.65 СК України на укладення оскаржуваного договору. Вважає, що договір про задоволення вимог Іпотекодержателя - застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в договорі іпотеки від 19.07.2013 р. підлягає визнанню недійсним, оскільки при його укладенні не були дотримані вимоги ст.65 СК України.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 травня 2018 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «Златобанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним договору залишено без задоволення.

Короткий зміст апеляційної скарги:

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився позивач ОСОБА_2, оскарживши його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прохає скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує, що суд невірно застосував положення ст. 36 Закону України «Про іпотеку» та ст. 65 Сімейного кодексу України, та прийшов до неправильного висновку про те, що застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, не потребує додаткової письмової згоди другого із подружжя, оскільки не підлягає окремому нотаріальному посвідченню.

Договір іпотеки і договір про задоволення вимог іпотекодержателя є два різних за своєю природою договори. Надаючи згоду на укладення договору іпотеки, позивач надав згоду лише на укладення договору іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя є окремим договором та потребує нотаріального посвідчення та надання нотаріально засвідченої згоди іншим з подружжя, якщо предметом цих договорів є спільне майно. Прирівнювання до договору про задоволення вимог іпотекодержателя відповідного застереження про це в іпотечному договорі потребує під час укладення іпотечного договору щодо спільного майна отримання окремої згоди другого з подружжя на включення до цього договору іпотеки відповідного застереження. Відсутність такої згоди дає можливість визнати договір про задоволення вимог іпотекодержателя і відповідного застереження недійсним.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

У відзиві на апеляційну скаргу уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» ОСОБА_5 прохає відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони в судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Їх неявка не перешкоджає розглядові справи, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 31.12.1965 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Топорська) було укладено шлюб, що підтверджується копію свідоцтва про одруження серії VIII-УР №581440(а.с.12)

На підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №15 від 21.01.2008 ОСОБА_3 набула право власності на вбудований магазин непродовольчих товарів, загальною площею 144,3 кв.м та вбудовані адміністративні приміщення, загальною площею 296,8 кв.м, розташовані за адресою: м. Кременчук, вул. Першотравнева, 15/1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Кременчуцькою міською радою Полтавської області 04.02.2008 р.; витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №1925030 від 03.04.2013 р.; витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №1925602 від 03.04.2013 р.

Таким чином, право власності на вбудований магазин непродовольчих товарів та вбудовані адміністративні приміщення, набуто ОСОБА_3 за час шлюбу.

Як убачається з наданої позивачем копії заяви від 19.07.2013 р., ним було надано свою згоду на укладення дружиною ОСОБА_3 договору про передачу в іпотеку в забезпечення виконання її зобов'язань або зобов'язань третіх осіб, вбудованих адміністративних приміщень, що знаходяться за адресою: м. Кременчук, вул.Першотравнева, 15/1; вбудованого магазину непродовольчих товарів, що знаходиться за адресою: м. Кременчук, вул. Першотравнева, 15/1.

19.07.2013 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, предметом якого, з урахуванням договорів про внесення змін від 23.10.2013 р. та 18.07.2014 р., було забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з укладеного між Боржником ОСОБА_6 «ПВК Кремінь» та Іпотекодержателем Кредитного договору «197/30/13-KLMV від 19.07.2013 р. та додаткових угод до нього, які укладені та можуть бути укладені в майбутньому за умовами якого Боржник зобов'язаний повернути Іпотекодержателю кредитні кошти, надані у формі мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 1500000 грн. з кінцевим терміном повернення не пізніше 17.07.2015 р. чи в інші строки, встановлені в Кредитному договорі; сплатити нараховані проценти за користування Кредитом в розмірі 28% річних в гривні та 14% в дол. США, а також комісії, неустойки (пені, штрафи) всі без виключення інші платежі/суми, в розмірах, строки, у випадках та на умовах, передбачених Основним зобовязанням; відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки та витрати, що можуть виникнути у Іпотекодержателя в зв'язку із укладенням, виконанням Основного зобов'язання та цього Договору, в тому числі, але не виключно, витрати, повязані з предявленням вимоги за Основним зобов'язанням і зверненням стягнення на Предмет Іпотеки, його реалізацією, витрати на утримання і збереження Предмета іпотеки, витрати на страхування Предмета іпотеки, тощо, які забезпечуються іпотекою відповідно до чинного законодавства України. Предметом іпотеки є вбудовані адміністративні приміщення, загальною площею 296,8 кв.м, розташовані за адресою: м. Кременчук, вул. Першотравнева, 15/1 та вбудований магазин непродовольчих товарів, загальною площею 144,3 кв.м, розташований за адресою: м. Кременчук, вул. Першотравнева, 15/1.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання погоджено сторонами у п. 4.8 договору іпотеки від 19.07.2013 р., шляхом зазначення про існування застереження, яке не потребує додаткової письмової згоди другого із подружжя, оскільки не підлягає окремому нотаріальному посвідченню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4.8 Договору іпотеки від 19 липня 2013 року сторони цього договору дійшли згоди, що це Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя згідно ст.36 Закону України «Про іпотеку» за своїми правовими наслідками для Сторін є повним укладеним договором про задоволення вимог Іпотекодержателя і визначає один із можливих позасудових способів звернення стягнення на Предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя без будь-якого додаткового погодження (окремого уповноваження) з боку Іпотекодавця, зокрема шляхом: - продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 ЗУ «Про іпотеку». Продаж Предмета іпотеки здійснюється за ціною відповідно до оцінки Предмета іпотеки, здійсненої незалежним субєктом оціночної діяльності; - набуття Іпотекодержателем права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання по Кредитному договору у порядку, передбаченому ст.37 ЗУ «Про іпотеку». У випадках звернення стягнення на Предмет іпотеки на умовах цього пункту Іпотекодавець та Іпотекодержатель дійшли згоди про перехід права власності на Предмет іпотеки до Іпотекодержателя після спливу 60-денного строку з моменту надсилання письмової вимоги на адресу Іпотекодавця попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки; - іншим способом, що не суперечить чинному на момент реалізації Предмета іпотеки законодавству України та/або іншому законодавству.

В п.4.8.2 Договору іпотеки зазначено, що положення п.4.8 Договору застосовуються у разі, якщо Іпотекодержатель прийме рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Згідно зі ст.65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно положень ст.ст. 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Принцип свободи договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Принцип свободи договору, закріплений у статтях 6, 627 ЦК України. Вказаний принцип полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст.6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобовязання є недійсними.

Виходячи із змісту ст. 36 Закону України «Про іпотеку», нотаріальному посвідченню підлягає окремий договір між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. У випадку, якщо предметом іпотеки є спільне майно подружжя, для оформлення вказаного договору, відповідно до вимог ст. 65 Сімейного кодексу України, обов'язковою умовою є наявність згоди другого з подружжя.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання погоджено ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_3 у п. 4.8 договору іпотеки від 19.07.2013 р., шляхом зазначення про існування застереження, яке не потребує додаткової письмової згоди другого із подружжя, оскільки не підлягає окремому нотаріальному посвідченню.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 надавав свою згоду на укладення договору іпотеки, та оскільки зазначення в договорі іпотеки застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя не суперечить вимогам закону, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору про задоволення вимог Іпотекодержателя (застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя), що міститься в договорі іпотеки від 19.07.2013 укладеному між ОСОБА_3 та ПАТ «Златобанк», у звязку з відсутністю згоди другого із подружжя на його укладення.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 на увагу колегії суддів не заслуговують та вірних висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування рішення з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1