Справа № 683/1992/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/1992/18; 2/683/1003/2018 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомості від 14 лютого 1996 року. В даний час у неї виникла необхідність у відчуженні квартири, однак, вона позбавлена можливості це зробити, оскільки при зверненні до приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу їй було відмовлено в оформленні договору купівлі-продажу, так як нотаріусом не був прийнятий правовстановлюючий документ на квартиру.

Позивачка зазначає, що оскільки вона зареєструвала своє право власності на вищевказану квартиру 25 березня 1996 року в Старокостянтинівському бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації, то саме з цього часу вона набула право власності на неї.

В підготовче засідання представник позивачки - адвокат ОСОБА_2 подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задоволити.

Відповідач - Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в підготовче засідання свого представника не направила, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання даного позову в повному обсязі.

Оскільки сторони в підготовче засідання не з»явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Позов підлягає задоволенню в порядку, визначеному ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до положень ст. 4 ЦК Української РСР в редакції 1963 року (станом на виникнення цивільних правовідносин) цивільні права та обовязки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

Угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов»язків (ст. 41 ЦК Української РСР в редакції 1963 року).

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України від 16 січня 2003 року ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

У відповідності до ст. 128 ЦК Української РСР у редакції 1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

За договором купівлі-продажу продавець зобов"язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 224 ЦК Української РСР у редакції 1963 року).

За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону виникають з моменту такої реєстрації.

У відповідності до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визначаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого на Київській універсальній біржі 14 лютого 1996 року, позивачка ОСОБА_1 придбала квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

25 березня 1996 року Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації дана квартира зареєстрована за позивачкою на праві приватної власності, про що здійснено запис в реєстрову книгу під № 4181.

Згідно листа № 187/01-16 від 02 серпня 2018 року приватний нотаріус Старокостянтинівського районного нотаріального округу Лавута Ю.А. відмовив позивачці в оформленні договору купівлі-продажу з причин невідповідності договору купівлі продажу вимогам чинного законодавства, тому не прийнятий ним як правовстановлюючий документ на нерухоме майно.

Оскільки при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов»язків, на перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволеній чинним законодавством в 1996 році, право власності за позивачкою було зареєстроване у встановленому на час виникнення правовідносин порядку, тому позов підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки позивачка не заявляла вимог про стягнення судових витрат і не подавала відповідного розрахунку, тому судові витрати на її користь не стягуються.

Керуючись ст.ст.12, 13, 200 ч.ч. 3,4, 206 ч.4, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Хмельницької області.

Позивачка: ОСОБА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місцезнаходження: вул. Острозького,41 м.Старокостянтинів Хмельницької області, .

Суддя