ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 756/2532/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7336/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Андрейчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
18 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі Лисиці Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро, про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 липня 2018 року, ухвалене у складі судді Андрейчука Т.В.,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 11 вересня 2017 року з вини ОСОБА_4 на вулиці Героїв Дніпра в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода в наслідок якої було пошкоджено автомобіль Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_3 Вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 40 082,00 грн.

З урахуванням зменшення позовних вимог, позивач просила стягнути з відповідача на її користь вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Fusion, д.р.н. НОМЕР_1, у сумі 7 970,20 грн. витрати, пов'язані з отриманням копії постанови Апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року у справі №756/12780/17 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у сумі 50,20 грн. та 20 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 липня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 7 970 грн. на відшкодування матеріальних збитків. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій посилався на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що ОСОБА_3 не є власником пошкодженого транспортного засобу, а тому відповідач своїми діями жодної майнової шкоди, а також і моральної шкоди позивачу не спричинив. Крім того, факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, а саме: які негативні наслідки мають місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обґрунтовано розмір їх відшкодування, чого позивачем у позовній заяві належним чином обґрунтовано не було.

Звертав увагу суду, на надану позивачем інформацію про сплату МТСБУ, власнику пошкодженого автомобіля ОСОБА_5, грошових коштів щодо відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП за участю ТЗ «FORD FUSION» д.н.з. НОМЕР_1, в розмірі 30 412,11 грн. Дану суму грошового відшкодування, працівниками МТСБУ було встановлено в наслідок проведення експертного дослідження пошкодженого транспортного засобу, в котрій встановлено матеріальний збиток, завданий власнику в результаті його пошкодження в наслідок ДТП, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Таким чином висновки суду про стягнення на користь позивача майнової та моральної шкоди є необґрунтованими, зроблені за неповного встановлення судом обставин, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів.

Просив рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити з наведених у ній підстав.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила відхилити з огляду на її безпідставність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 11 вересня 2017 року на вулиці Героїв Дніпра в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_3, та автомобіля Fiat Doblo, д.р.н. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 33).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля FiatDoblo, д.р.н. НОМЕР_4, застрахована не була.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (т. 1, а.с. 10).

Згідно звіту від 21 вересня 2017 року №16/2017 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного суб'єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, вартість матеріального збитку, спричиненого пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 32 111,80 грн. (т. 1, а. с. 195-225).

У свою чергу вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3, згідно акту виконаних робіт від 27 вересня 2017 року №Ев.0002597 та рахунку від 27 вересня 2017 року №0000375, складеними фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7, становила 40 082,00 грн. (т. 1, а. с. 179-180, 181).

Згідно довідки М(Т)СБУ від 05.06.2018 відповідно до п.п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 26.12.2017 та 05.06.2018 М(Т)СБУ здійснило відшкодування шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу марки Fordз реєстраційним номером НОМЕР_1, а саме:

шкоди пов'язаної з пошкодженням зазначеного автомобіля в розмірі 32 111,80 грн.

витрат пов'язаних з визначенням вартості матеріального збитку завданого пошкодженням зазначеного автомобіля в розмірі 1 000,00 грн.

витрат пов'язаних з евакуацією зазначеного автомобіля в розмірі 1100,00 грн., а всього 34 211,80 грн.

Пред'являючи даний позов ОСОБА_3 зазначає, що відповідач, як винна особа, в силу вимог ст. 22, 1167, 1187, 1188 ЦК України, зобов'язаний відшкодувати різницю між сумою страхового відшкодування потерпілому, вартістю відновлювального ремонту та моральну шкоду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив з того, що позивач сплатила вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Fusion, у сумі 40 082,00 грн., а МТСБУ виплатило власнику цього транспортного засобу 32 111,80 грн. на відшкодування збитків, пов'язаних з відновленням автомобіля, для повного відшкодування завданої ОСОБА_4 шкоди він зобов'язаний сплатити позивачеві різницю між фактичним розміром збитків і виплатою, здійсненою МТСБУ, що становить 7970,20 грн. Судом частково задоволено позовні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1188 ЦК України визначає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля FiatDobloзастрахована не була, то, в силу положень п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на МТСБУ покладався обов'язок відшкодувати шкоду, спричинену власнику автомобіля Ford Fusion, пошкодженням його транспортного засобу унаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Так, ст. 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на те, що позивач сплатила вартість відновлювального ремонту автомобіля FordFusion, у сумі 40 082,00 грн., а МТСБУ виплатило власнику транспортного засобу лише 32 111,80 грн. на відшкодування збитків, пов'язаних з відновленням автомобіля, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції що відповідач повинен сплатити позивачеві різницю між фактичним розміром збитків і виплатою, здійсненою МТСБУ, що становить 7 970,20 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги що ОСОБА_3 не є власником пошкодженого транспортного засобу, а тому відповідач своїми діями жодної майнової шкоди їй не завдавав, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Якщо порушення речового права на чуже майно з вини третіх осіб завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі ст. 396 ЦК України.

Таким чином, факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Оскільки, ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди, мала право на володіння та користування автомобілем Ford Fusion, д.р.н. , д.н.з. НОМЕР_1 (т. 1, а. с. 12), саме вона сплатила вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу (т. 2, а.с. 61), суд дійшов вірного висновку про те, що вона має право на відшкодування збитків з винної особи.

Необґрунтованими є також доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позивачем завдання їй моральної шкоди діями відповідача.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи внаслідок винних дій відповідача було пошкоджено майно, що перебувало у користуванні позивача, у зв'язку з чим остання зазнала душевних страждань, які полягають в тому, що вона була вимушена захищати свої порушені права, звертатися до Управління національної поліції України, РВ ВД МВС України, судів, СТО та до МТСБУ, за виплатою страхового відшкодування, що вимагало додаткових зусиль для організації нею свого життя.

Суд першої інстанції, встановивши факт заподіяння позивачу матеріальної шкоди неправомірними діями відповідача, врахувавши ступінь вини відповідача, характер правопорушення, глибину душевних переживань позивача, та керуючись принципом розумності та справедливості, вірно визначив розмір моральної шкоди, завданої позивачам та обґрунтовано стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки, а відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді