Рішення

Іменем України

25 вересня 2018 року

смт Краснопілля

справа № 578/344/18

провадження № 2/578/207/18

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» /далі - АТ КБ «Приватбанк», Банк/ в особі представника за довіреністю ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

Суть питання

Згідно частини другої статті п'ятої Закону України «Про акціонерні товариства» з 21.05.2018 Публічне акціонерне товариств комерційний банк «ПриватБанк» ( скорочена назва - ПАТ КБ «ПриватБанк») змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» ( скорочена назва - АТ КБ «ПриватБанк»).

У квітні 2018 року Банк через свого представника за довіреністю № 8331-К-Н-О від 31 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, та просив стягнути з ОСОБА_2 35860,96 грн кредитної заборгованості та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 10.02.2012 відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк, на підставі п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, може змінювати кредитний ліміт. Як на підставу своїх вимог позивач посилався на те, що свої зобов'язання за договором виконав та надав кредит. В свою чергу, відповідач, в порушення норм закону та умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконав, допустивши утворення заборгованості, яка станом на 31.03.2018 становить загальною сумою35860,96 грн, з якої: 290,46грн - заборгованість за кредитом; 29160,68 грн - по процентам за користування кредитом; 4225,96 грн -за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина); 1683,86 грн - штраф (процентна складова), і у добровільному порядку сума заборгованості не погашена.

За ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 5.05.2018 позовну заяву залишено без руху та надано для усунення недоліків строк до 25.05.2018, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

06.06.2018 ухвалою суду відкрито провадження в даній справі і призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

26.07.2018 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити застосувавши позовну давність.

25.09.2018 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якої наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позиції учасників справи

В судове засідання представник позивача не з'явився, згідно поданого клопотання просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав суду відзив позовну заяву, згідно якої посилався на необґрунтованість розрахунку заборгованості, у тому числі на відсутність правових підстав стягнення штрафів, та порушив питання про застосування строку позовної давності щодо стягнення пені.

/ас 66-113/

Встановлені обставини та мотиви Суду

Суд встановив, що 10.02.2012 між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг, який складається з анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, тарифів банку, умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до анкети-заяви та Витягу з тарифів про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» від 10.02.2012 ОСОБА_2 виразив згоду, що заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Відповідно до тарифів, базова відсоткова ставка в місяць складає 2,5 % (30,0 % на рік), розмір щомісячних платежів - 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості, пільговий період - до 30 днів за кожною тратою (ас 6-31- заяви, тарифи, умови та правила надання банківських послуг).

Пунктом 2.1.1.2.1 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг, банк видає клієнту картку, її вид визначений в пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказаної в заяві.

Згідно з п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перерахунку платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом термінів платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш, ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний заплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. Банк має право призупинити здійснення розрахунків по картці та / або визнати картку не дійсною до часу усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частці в разі невиконання боргових та інших зобов'язань по договору.

Банк свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг від 10.02.2012 виконав, надав ОСОБА_2 в кредит кошти.

Відповідач свої кредитні зобов'язання належним чином не виконував, не погашав заборгованість за договором № б/н від 10.02.2012, у зв'язку з чим, згідно розрахунку заборгованості, станом на 31.03.2018 становить загальною сумою35860,96 грн, з якої: 290,46грн - заборгованість за кредитом; 29160,68 грн - по процентам за користування кредитом; 4225,96 грн -за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина); 1683,86 грн - штраф (процентна складова).

/ас 4-5/

На даний час відповідач свої обов'язки за договором не виконав.

Згідно статті 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 536 ЦК, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Згідно з частинами першою та другою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК).

Згідно частини першої статті 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частинами першою та другою статті 81 ЦПК встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, які беруть участь у справі.

У відповідності з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно до частини другої статті 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З наданого рахунку позивача випливає, що заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 29160,68 грн при заборгованості за кредитом 290,46 грн, що суперечить умовам договору та є джерелом отримання невиправданих прибутків.

Конституційний Суд України у рішенні від 07 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань від 22 липня 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання, повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Вимога по стягненню відсотків, яка є явно завищена та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові кошти суперечить розумному стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання.

Представлена банком анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» підписана відповідачем, містять узгоджені в письмовій формі істотні умови кредитного договору щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру неустойки, відомості про видачу конкретного виду кредитної картки. Крім того, відповідачем були отримані кредитні карти № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, та за № НОМЕР_4 - по грудень 2016 року.

/ас 6-7, 110/

Судом установлено, що згідно з укладеним 10.02.2012 року кредитним договором базова відсоткова ставка за користування кредитними коштами становить 2,5% на місяць, тобто 30% річних.

/ас 7/

За розрахунком позивача, при визначенні розміру процентів за користування кредитом ним застосована змінювана процентна ставка, а саме: з 10.02.2012 - 30%, з 01.09.2014 - 34,80%, з 01.04.2015 - 43,20% річних.

/ас 4-5/

Згідно з частиною четвертою статті 1056-1 ЦК у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Однак на порушення цих вимог банк не повідомив позичальника письмово про зміну процентної ставки, а тому відсутні законні підстави для стягнення процентів, розмір яких визначений зі ставки з 10.02.2012 - 30,00%, з 01.09.2014 - 34,80%, з 01.04.2015 - 43,20% річних.

Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не надано належних доказів щодо правильності нарахувань процентів на прострочену заборгованість.

Даних про те, що позивач направив повідомлення відповідачу про зміну відсоткової ставки за користування кредитними коштами матеріали справи не містять.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками підлягають частковому задоволенню. Розрахунок заборгованості здійснюється, виходячи з узгодженої сторонами договору відсоткової ставки за користування кредитними коштами - 30% річних з терміном дії кредитної картки по грудень 2016 року.

Розмір процентів за період з 10.02.2012 по 31.12.2016 становить 432,54 грн (290,46х 30% х 1787 днів : 360).

Відповідно до умов договору, укладеного між Банком і ОСОБА_2 кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки за № НОМЕР_4 - по грудень 2016 року.

У зв'язку з викладеним та відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК відповідач зобов'язаний сплатити позивачу відсотки за користування кредитом за період з 01.01.2017 по 31.03.2018 у розмірі, визначеному відповідно до частини першої статті 1048, частини другої статті 1054 ЦК, тобто на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості, останній платіж відповідачем був зроблений 16.08.2015 на суму 74,04 грн. Отже розмір процентів за користування кредитом за період з 01 січня 2017 року по 31 березня 2018 року, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача виходячи із суми тіла кредиту в розмірі 290,46 грн, облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період - становить 49,76 грн, що розраховується наступним чином: за період з 01.04.2015 по 31.08.2017 (ставка НБУ %/100%/365 днів х кількість днів): за період :

з 01.01.2017 по 13.04.2017 (ставка НБУ 14%, кількість днів 103) 11,48 грн;

з 14.04.2017 по 25.05.2017 (ставка НБУ 13%, кількість днів 42) 4,34 грн;

з 26.05.2017 по 26.10.2017 (ставка НБУ 12,5%, кількість днів 154) 15,32 грн;

з 27.10.2017 по 14.12.2017 (ставка НБУ 13,5%, кількість днів 49) 5,26 грн;

з 15.12.2017 по 25.01.2018 (ставка НБУ 14,5%, кількість днів 42) 4,85 грн;

з 26.01.2018 по 01.03.2018 (ставка НБУ 16 %, кількість днів 35) 4,46 грн;

з 02.03.2018 по 31.03.2018 (ставка НБУ 17%, кількість днів 30) 4,06 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 10.02.2012 по 31.03.2018, який підлягає стягненню з відповідача становить 482,30 грн (432,54 грн + 49,76 грн).

Відповідачем ОСОБА_3 перед судом порушено питання про застосування строку позовної давності щодо пені та комісії.

/ас 66-88/

З даного питання суд встановив наступне.

Згідно зі статтею 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частиною першою статті 259 ЦК позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Виходячи з вимог частини першої статті 631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Як передбачено частиною п'ятою статті 261 ЦК, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Крім того, норми частин першої, третьої статті 264 ЦК встановлюють, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Аналіз наведених норм права щодо переривання перебігу позовної давності дає підстави стверджувати, що вчинення боржником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу, вважаються такими, що переривають перебіг позовної давності лише у випадку вчинення боржником або уповноваженою ним особою активних дій з виконання зобов'язання, зокрема, часткова сплата боржником основного боргу та/або сум санкцій.

Не можуть вважатися добровільним погашення боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення ( Постанова Верховного Суду України від 08.11.2017 року справа № 6-2891цс16).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Так, відповідно до договору № б/н від 10.02.2012 погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено щомісячними платежами в період до 25 числа місяця, наступного за звітним.

/ас 6-7/

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Виходячи з того, що кредитний договір діяв до 31.12.2016, перебіг позовної давності мав би початись з 01 січня 2016 року і закінчитись 01 січня 2019 року.

Банком нарахована пеня в сумі 4225,96 грн за період з 10.02.2012 по 31.03.2018.

Статтею 258 ЦПК встановлена спеціальна позовна давність. Частиною другої цієї статті визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення пені.

Оскільки АТ «КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом 24.04.2018, він має право на стягнення пені, нарахованої в період з 24.04.2017 по 31.03.2018, тобто за 12 місяців, з розрахунку 100 грн на підставі Умов та правил надання банківських послуг, у загальному розмірі 1200 грн.

Суд також враховує, що Умовами договору передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені, так і штрафу, який має як фіксовану величину, так і відсоткову складову від суми заборгованості.

Вимоги про стягнення з відповідача штрафів: (фіксована та процентна складові) у розмірі 500 грн та 1683,86 грн задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2003цс15.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що позивачем застосована до відповідача цивільно-правова відповідальність у виді стягнення як пені, так і штрафів за одне і те саме порушення, а саме несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті платежів в рахунок погашення заборгованості, суд вважає, що дані обставини є порушенням статті 61 Конституції України, а тому вимоги Банку про стягнення штрафів не підлягають задоволенню.

Отже, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає до часткового задоволення, та стягнення з відповідача на користь позивача 1972 грн 76 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.02.2012, яка складається з: 290,46 грн - заборгованість за кредитом; 482,30грн - по процентам за користування кредитом, 1200,00 грн - заборгованість за пенею та комісією. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання відповідно до статті 617 ЦК судом не встановлено.

Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 141 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 96 грн 91 коп. судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог /5,5 % від 1762 грн/.

Керуючись стст. 258, 259, 264, 265, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Ухвалив:

Позов АТ КБ «Приватбанк» в особі представника за довіреністю ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1972 грн 76 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.02.2012, яка складається з: 290,46 грн - заборгованість за кредитом; 482,30грн - по процентам за користування кредитом, 1200,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також 96 грн 91 коп. судових витрат, а усього 2069 /дві тисячі шістдесят дев'ять/ гривень 67 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» / далі- ПАТ КБ «Приватбанк» /в особі представника за довіреністю ОСОБА_1, місце знаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50).

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Суддя А. І . Косар