Провадження № 2/761/5071/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Горюк В.А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 03 вересня 2013 р. між позивачем та ОСОБА_2 був укладений усний договір позики. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 надав відповідачу безпроцентну позику у розмірі 4 100,00 Євро, строком до 04.09.2017 року, що підтверджується розпискою. Станом на 20.03.2018 р. за офіційним курсом НБУ сума позики становить у національній валюті 13 377 грн. 73 коп. З моменту передачі коштів по десь звернення до суду із позовом, відповідач позику не повернула. У зв'язку, з невиконанням умов договору позики відповідачем підлягають стягнення з нього на користь позивача 3 % річних в розмірі 70,09 Євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.03.2018 р. становить 2 263,01 грн. Тому, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму в загальному розмірі 134 640,74 грн. та судові витрати.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 26 травня 2018 року у справі відкрито провадження та вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз'яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

У встановлений судом строк, відповідач будучи повідомленою належним чином, відзив на позов не подала, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Встановлено, 03 вересня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений усний договір позики.

Відповідно до умов договору, ОСОБА_1 надав відповідачу позику у розмірі 4 100,00 Євро, строком до 04.09.2017 року, що підтверджується розпискою.

Як зазначено у позовній заяві, станом на 20.03.2018 р. за офіційним курсом НБУ сума позики становить у національній валюті 132 377,73 грн.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачем було долучено до матеріалів справи копію розписки від 03.09.2013 р., тому суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено, в розумінні положень ЦК України, договір позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 не виконала свої зобов'язання, грошові кошти у термін до 04.09.2017 р. не повернула.

Під час розгляду справи не було встановлено обставин та отримано доказів, які б свідчили про виконання відповідачем умов за договором позики, тому суд дійшов до висновку про задоволення вимоги про стягнення боргу в розмірі 132 377 грн. 73 коп.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В свою чергу ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із наданого розрахунку вбачається, що його було перевірено в судовому засіданні, з 04.09.2017 р. по 31.03.2018 р. (208 днів) сума прострочення позики становить - 70,09 Євро, яка становить за офіційним курсом НБУ суму в розмірі 2 263,01 грн., що також підлягає стягненню з відповідача.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги ту обставину, що під час розгляду справи не отримано доказів виконання умов договору позики від 03.09.2013 р. та з огляду на вимоги чинного законодавства України, які передбачають стягнення сум зазначених позивачем, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 346 грн. 41 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.

Під час розгляду справи не було встановлено та не отримано відповідні докази про здійснення інших витрат, визначених ст. 133 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,196,200,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, ст.ст. 525, 1046,1047,1048 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (адреса: 02156, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) заборгованість за договором позики в загальному розмірі 134 640 грн. 74 коп.

Стягнути ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (адреса: 02156, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 1 346 грн. 41 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05 вересня 2018 року

Суддя: