Провадження № 8/638/13/18
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря Соколенко Ю.О.,

заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду міста Харкова заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами, -

встановив:

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 31.01.2017 року заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.12.2016 року залишено без змін.

15 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.12.2016 року.

Свою заяву обґрунтовував тим, що вищезазначеним заочним рішенням йому було відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 У рішенні зазначено, що у журналі про сплату коштів на встановлення лічильника тепла міститься підпис відповідача та суд дав оцінку, що це не є укладенням письмової угоди, тому відсутні підстави виникнення у відповідача будь-яких цивільно-правових зобовязань перед позивачем; жодні послуги позивачем відповідачу не надавались; відповідач не укладав письмової угоди з ТОВ «Енергомех», яке надало послуги з встановлення лічильника тепла на 2-му підїзді будинку по пр.Перемоги 72Б; факт сплати позивачем суми у розмірі 328,42 грн. за відповідача будь-якими належними доказами не підтверджено. На підставі викладеного суд вважав, що у відповідача відсутні будь-які цивільно-правові зобовязання перед позивачем. Зазначає, що 27.02.2018 року на його адресу був отриманий лист від КП «ХТМ» за №к-306/07 від 19.02.2018 року, який на думку позивача спростовує обґрунтування суду, а саме: укладення письмових угод між сторонами по справі не повинно бути, оскільки вузол обліку теплової енергії 2-го підїзду знаходиться на балансі споживачів 2-го підїзду будинку 72Б по пр.Перемоги., тому вважає, що відносини між власниками квартир 2-го підїзду по пр.Перемоги 72-Б грунтуються не на договірних відносинах, а на відносинах між співвласниками, які зобовязані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. Вважає зазначені обставини істотними для справи, які не були встановлені судом та не були і не могли бути йому відомі на час розгляду справи, що є підставою для перегляду заочного рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 12.12.2016 року.

ОСОБА_1 в судове засідання зявився, заяву підтримав.

Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд заяви повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 ч.2 даної статті визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.12.2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Вказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2017 року.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що факт сплати позивачем суми у розмірі 328,42 грн. за відповідача будь-якими належними доказами не підтверджено. Посилання позивача на вимоги ст.386 ЦПК України, відповідно до якої власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди, є безпідставними через те, що вартість лічильника тепла та послуг на його установку була сплачена не тільки позивачем по справі, а і іншими мешканцями будинку.

Загальними зборами мешканців другого підїзду по пр.Перемоги 72-Б в м.Харкові вирішено, що кожна квартира повинна прийняти участь в придбанні та вводу в експлуатацію лічильника тепла в межах її дольової участі, відтак для двокімнатної квартири №55 склала 328,42 грн., про що було повідомлено власника квартири ОСОБА_2 під підпис у журналі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. За таких обставин правочин з встановлення лічильника тепла є правочином, який укладається у письмовій формі, оскільки такий правочин не виконується сторонами у момент їх вчинення він не є угодою.

Стаття 1158 ЦК України передбачає право на вчинення дій в майнових інтересах іншої особи без її доручення, а саме: якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення. Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без доручення, зобовязана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір.

В матеріалах справи відсутні належні й допустимі докази на підтвердження того, що позивач при сплаті грошей, яких не вистачало на встановлення лічильника діяв з метою запобігання небезпеки майновим правам відповідача і настанням невигідних для неї майнових наслідків.

Крім того, за відсутності в матеріалах справи доказів про вчинення позивачем передбачених у ст.ст.1158, 1159 ЦК України дій в інтересах відповідача і понесення у звязку з цим витрат, а також про повідомлення про сплату в його інтересах суми боргу, а тому не було й підстав для їх відшкодування, передбачених ст.1160 ЦК України.

Звертаючись з заявою про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.12.2016 року, ОСОБА_1 як на нововиявлену обставину посилається на лист КП «Харківські теплові мережі» за №К-306/07 від 19.02.2018 року, яким розяснювалось, що при бажанні встановити прилад обліку теплової енергії за власні кошти, в окремому підїзді, власникам квартир даного підЇзду необхідно провести збори з даного питання та надати до КП «Харківські теплові мережі» заяву з проханням про надання технічних умов на встановлення приладу обліку теплової енергії, при цьому надати протокол зборів мешканців. Видача технічних умов можлива лише зі згоди більшості власників квартир підїзду (не менше 50% квартир + 1 квартира). Нарахування за послуги централізованого опалення мешканцям 2-го підїзду житлового будинку №72-Б по пр.Перемоги виконуються за показами приладу обліку теплової енергії, встановленого в 2-му підїзді, у відповідності до п.12 Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 у випадку встановлення домових засобів обліку теплової енергії споживач сплачує послуги відповідно з їх показами пропорційно опалювальної площі квартири.

Зазначена у листі інформація не свідчить ані про необхідність укладення договорів, ані про відсутність необхідності укладення договорів, а фактично лише вказує на порядок отримання технічних умов на встановлення приладу обліку теплової енергії. Також слід зазначити, що жодних посилань щодо відсутності необхідності укладення угоди з ТОВ фірма «Енергомех», яка надавала послуги з встановлення лічильника тепла на 2-му підїзді будинку по пр.Перемоги буд.72Б, даний лист не містить.

А тому вказана обставина вплинути на висновки суду при ухваленні заочного рішення Дзержинським районним судом м.Харкова від 14.12.2016 року не могла.

На підставі викладеного та враховуючи те, що обставина, на яку посилається ОСОБА_1 не є нововиявленою у розумінні ст.423 ЦПК України, суд вважає, що заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню.

При цьому суд враховує, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності.

Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Крім того, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) від 19 лютого 2009 року, де в п.33 зазначено, що «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). 34. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення суду, ОСОБА_1, користуючись правом на перегляд рішення за нововиявленими обставинами, фактично просить переглянути остаточне та обов'язкове судове рішення задля нового судового розгляду.

За таких обставин суд дійшов висновку, що підстав для перегляду рішення суду, які передбачені ст.423 ЦПК України відсутні, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Керуючись ст.ст. 268, 423-429 ЦПК України суд,-

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали буде складено 22.06.2018 року.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк