Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Чальцевої Т.В.,

із секретарем судового засідання Сєрих І.С.,

розглянувши в м. Волноваха у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Волноваського районного суду Донецької області цивільну справу №221/4047/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності на спадщину за заповітом,

встановив:

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили визнати за ними в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 15 серпня 2014 року, право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований по вул. Степна, 25, в с. Петрівське Волноваського району Донецької області.

В обґрунтування своїх вимог вказували, що 15 серпня 2014 року померла їхня мати - ОСОБА_5, яка при житті склала заповіт 24.04.2008 року, згідно якого призначила спадкоємцями після своєї смерті в рівних частках, своїх дітей - позивачів і відповідача ОСОБА_3, заповіт було посвідчено секретарем виконкому ОСОБА_4 сільської ради, зареєстровано в реєстрі № 108, що свідчить про те, що заповіт відповідає ст. 1247 ЦК України.

18.12.2014 року помер їхній батько ОСОБА_6, який при житті склав заповіт 24.04.2008 року згідно якого призначив спадкоємцями після свої смерті в рівних частках, своїх дітей - позивачів і відповідача ОСОБА_3, заповіт було посвідчено секретарем виконкому ОСОБА_4 сільської ради, зареєстровано в реєстрі № 107, що свідчить про те, що заповіт відповідає ст. 1247 ЦК України.

Дівоче прізвище матері - ОСОБА_5, спочатку мати уклала шлюб з громадянином ОСОБА_2, а потім подружні відносини було припинено, але шлюб не розірвано. Через деякий час мати стала мешкати в цивільному шлюбі з їхнім батьком - ОСОБА_6 і народились вони позивачі по даній справі і їх було зареєстровано відповідно до ст. 135 СК України, тому їхнє прізвище Фабіянські. Через деякий час їх мати розірвала шлюб з громадянином ОСОБА_2 і взяла дівоче прізвище ОСОБА_5.

Відповідно до вимог закону вони звернулися за оформленням свого права на спадщину за заповітом до державного нотаріуса Волноваської державної нотаріальної контори, Донецької області, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 0,2500 га переданої для будівництв і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,2500 га переданої для ведення особистого селянського господарства нами отримано 21.03.2018 року, реєстр № 355 і № 356 та 353 і 354, а в оформленні права на спадщину за заповітом на будинок № 25 по вул. Степна в с. Петрівське, Волноваського району, Донецької області, який належить їхньому батьку ОСОБА_6 було відмовлено згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.03.2018 року, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинок і запропоновано звернутися до суду.

Про те, що спадкодавець має на праві власності будинок №25 по вул. Степна в с. петровське Волноваського району Донецької області, підтверджується копією свідоцтва про право власності на колгоспний двір від 08.09.1988 року та технічним паспортом на будинок і довідкою характеристикою №311 від 28.03.2018 року. Їхній брат відповідач по даному позові, від спадку відмовився, тому звернулися до суду з даним позовом і просять визнати за ними право власності на спадщину за заповітом на житловий будинок за кожним по 1/2 частині в рівних частках.

Позивачі в судове засідання не зявилися, в позовній заяві просили розглянути справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову, визнання права власності за позивачами на спадкове майно.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Волноваського району Донецької області в судове засідання також не зявився, просив розглянути справу за його відсутності.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

15 серпня 2014 року в с. Петрівське Волноваського району Донецької області померла ОСОБА_5 і після її смерті відкрилася спадщина, у виді земельних ділянок та будинку, розташованих на території с. Петрівське Волноваського району Донецької області, свідоцтво про смерть серії І-НО №795032.

18 грудня 2014 року в м. Донецьк Будьоннівського району Донецької області помер ОСОБА_6 і після його смерті відкрилася спадщина, у виді земельних ділянок та будинку, розташованих на території с. Петрівське Волноваського району Донецької області, свідоцтво про смерть серії І-НО №909727.

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Відповідно до ст. 1234 та ст. 1235 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За свого життя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 склали заповіти, посвідчені 24 квітня 2008 року секретарем виконкому ОСОБА_4 сільської ради Волноваського району Донецької області ОСОБА_7, якими заповіли на випадок своєї смерті все майно, яке на день смерті виявиться їм належним, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, в тому числі грошові кошти, що знаходяться на вкладах або рахунках у банківських установах, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - у рівних частках кожному.

Інший спадкоємець відповідач по справі, визначений заповітом, ОСОБА_3, спадщину не прийняв оскільки відмовився від її отримання, тому прав на спадковий будинок не має.

В той же час, звернувшись до нотаріуса ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №790/02-31 від 21.03.2018 року про неможливість оформлення спадщини на заповіданий будинок, оскільки не було надано оригіналів правовстановлюючого документу на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, Волноваський район, с. Петрівське, вулиця Степова, 25.

За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивачів до суду із даним позовом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст. 1261-1265 ЦК України.

Таким чином позивачі мають право на спадкування за заповітом на 1/2 частину будинку кожному у рівних долях.

З приводу оформлення прав на будинок суд зазначає наступне.

Відповідно Свідоцтва про право власності на колгоспний двір виданого виконавчим комітетом ради народних депутатів Волноваського району 08.09.1988 року вбачається, що будинок №25 по вулиці Степова в с. Петрівське Волноваського району Донецької області дійсно належить ОСОБА_6 на підставі рішення виконкому Волноваського районної Ради від 19.08.1987 року №233.

Відповідно до довідки №40 від 08.02.2016 року виданої КП «Волноваське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_3 вбачається, що згідно архівних даних БТІ, станом на 01.01.2013 року, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, Волноваський район, с. Петрівське, вул. Степова, будинок №25 зареєстровано 08.09.1988 року КП «Волноваське БТІ» в реєстраційній книзі №1 під реєстр. №272 за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на колгоспний двір виданого 08.09.1988 року Волноваською районною радою, відповідно рішення виконкому від 19.08.1987 року, №233.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

До 2004 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилося питання узаконення житлових будинків та ведення обліку прав власності на будинки за громадянами.

В позасудовому порядку вирішити це питання позивачі не в змозі через зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно.

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок з господарськими спорудами належав ОСОБА_6, а після його смерті входить до складу спадщини, тому в порядку спадкування повинен відійти спадкоємцям, тобто позивачам в справі як спадкоємцям за заповітом. Відповідач ОСОБА_3 як спадкоємець відмовився від отримання спадщини.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вони не можуть захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності на спадщину за заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого 18 грудня 2018 року на 1/2 частину будинку №25 по вулиці Степова в с. Петрівське, Волноваського району, Донецької області з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 40.9 кв.м., житловою 13,8 кв.м., вартістю 65744 гривні, без виділу часток в натурі.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Чальцева