Справа № 359/4348/18
Провадження № 2/359/1941/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Івченко В.І.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

встановив :

06 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в період з 25 жовтня 2008 року по 07 жовтня 2016 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач та відповідач проживають окремо. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає. У звязку з цим, позивач звернулась до суду з даним позовом.

В судове засідання сторони не зявились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість подали до суду заяви, в яких позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, розгляд справи просила здійснити у її відсутність. Відповідач позов визнав повністю та просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши заяви позивача та відповідача, матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 07 жовтня 2016 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 25 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 507, розірвано (а.с. 5-6).

Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОК №126974 виданого 21 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 2).

На даний час ОСОБА_4 проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Наведене підтверджується довідкою Реєстраційної служби Бориспільської міської ради № 20-36-2013 від 05 червня 2018 року (а.с. 4а).

Судом також встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно ч.1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Судом встановлено, що відповідач офіційно працює в ТОВ «Перша прокатна компанія» на посаді водія та має стабільний заробіток, що підтверджується довідкою № 19/09/01 від 19 вересня 2018 року.

Інших малолітніх чи неповнолітній дітей, непрацездатних осіб на утриманні відповідача немає. Доказів протилежного суду сторонами не надано.

Враховуючи вказані обставини суд приходить висновку про необхідність призначення аліментів на утримання дитини відповідно ст. 183 СК України з визначенням його розміру у частці від доходу відповідача.

Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 судом не встановлено, про них також не повідомлено позивачем та відповідачем.

В частині 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначається, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року за № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

У звязку з наведеним суд вважає, що розмір аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, слід визначити в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проти вказаного розміру аліментів не заперечує і сам відповідач.

Відповідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 06 червня 2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ч. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15.05.2006 року, ст.ст. 141, 180 182, 184, 191 СК України, ст. 4, 12, 81, 133, 141, 258- 260, 263 - 265, 268, 289, 353, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 б, паспорт серії СМ 577087 виданого 21 листопада 2003 року Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серії СТ 109178 виданий 27 лютого 2009 року Бориспільським МВ ГУ МВС України в Київській області) аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду 06 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 28 березня 2027 року включно.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.В. Яковлєва