КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/759/18
Провадження № 6/488/56/18
У Х В А Л А

іменем України

05.03.2018 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючого - судді Лазаревої Г.М.,

при секретарі Чуб Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Вітовського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Миколаївській області про тимчасове обмеження виїзду за кордон керівника боржника-юридичної особи без вилучення паспортного документа, -

Встановив:

На виконанні Вітовського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходиться виконавче провадження № 53216538 з примусового виконання виконавчого листа № 2/477/239/16, виданого 28.09.2016 року, про стягнення з СТ "Трикотажник" на користь ОСОБА_3 судового збору в розмірі 487,20 грн.

За вказаним виконачим документом керівником боржника є ОСОБА_4.

Відповідно до статей 11,19,20,25 Закону України "Про виконавче провадження" виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

Незважаючи на вжиті до боржника заходи примусового виконання, рішення суду ним не виконане, декларацію не надано, будь яких дій, спрямованих на виконання в добровільному порядку рішення, не здійснено, боржник має можливість виїжджати за межі України, а тому державний виконавець вимушений звернутися до суду з поданням про тимчасове обмеження виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівника боржника-юридичної особи ОСОБА_4.

Державний виконавець в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд, вивчивши приєднані до подання матеріали, прийшов до висновку, що вказане подання є безпідставним та задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішення, рішенням іншого органу (посадової особи)до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов'язань.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України, за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За змістом ч. 4 ст. 441 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом. Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Стаття 6 цього Закону передбачає, що за наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Аналізуючи зазначене та враховуючи, що з відповідним поданням може звернутися лише державний виконавець, яким відкрито виконавче провадження, а також те, що з матеріалів справи не встановлено в чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішення суду та не доведено можливість виїзду боржника за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, в задоволенні подання слід відмовити.

До того ж, суд приходить до висновку про наявність протирічь в Законі України "Про виконавче провадження", яким встановлено можливість обмеження у праві виїзду за кордон керівника підприємства-боржника юридичної особи і діючого ЦПК України, який встановлює тільки обмеження у праві виїзду за кордон фізичної особи боржника. Так як ЦПК України має вищу юридичну силу порівняно з Законом України "Про виконавче провадження" та, крім того, більш пізню редакцію, то суд приходить до висновку про безпідставність заявленого державним виконавцем клопотання про обмеження у праві виїзду за кордон керівника юридичної особи боржника підприємства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 260, 261, 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року, суд, -

Ухвалив:

В задоволенні подання Вітовського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження виїзду за кордон керівника боржника-юридичної особи ОСОБА_4 - відмовити.

Копію ухвали направити до Корабельного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області для відома.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена учасниками справи в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, відповідно до п.п. 15.5. п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р.), до Апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом 15 днів з дня її винесення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Г.М. Лазарева