Постанова

Іменем України

20 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 2-53/11

провадження № 61-27293св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В.В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 липня 2017 року, у складі судді Пересунька Я. В., та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 31 липня 2017 року, у складі колегії суддів: Бородійчука В. Г., Сіренка Ю. В., Пономаренка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 вересня 2011 року позов задоволено. Зобов'язано відповідачів звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом знесення гаражу, який розташований на земельній ділянці, за рахунок відповідачів.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24 жовтня 2013 року заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 вересня 2011 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13 березня 2014 року заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 жовтня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами задоволено. Рішення апеляційного суду скасовано. Заочне рішення місцевого суду залишено без змін.

У березні 2017 року відповідачі звернулись до суду з заявою про перегляд рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 6 вересня 2011 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкасивід 03 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 31 липня 2017 року, вказану заяву відповідачів залишено без задоволення.

Встановлюючи відсутність підстав для перегляду заочного рішення місцевого суду за нововиявленими обставинами, суди попередніх інстанцій виходили з того, що заяву було подано з пропуском встановленого присічного трирічного строку, встановленого законодавством для звернення до суду з такою заявою. Крім того, обставини, на які посилались заявники, виникли чи змінились після ухвалення судового рішення та не пов'язані з позовними вимогами, у справі, яка розглядається, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення. У зв'язку з цим, наведені у заяві відповідачів обставини є новими та не можуть бути визнані нововиявленими в розумінні Глави 4 розділу V ЦПК України (в редакції, що діяла на момент постановлення оскаржуваних ухвал).

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 просять скасувати постановлені ухвали судів першої та апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Зміст доводів касаційної скарги зводиться до посилань на неправильність висновків, до яких дійшли суди попередніх інстанцій, щодо відсутності підстав вважати обставини, зазначені у заяві про перегляд заочного рішення місцевого суду, нововиявленими. Відповідачі зауважують, що скасування права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку судовим рішенням, яке набрало законної сили 15 березня 2017 року, є підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення суду, в основу якого було покладено дійсність такого права власності.

Позивач не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направила.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року дану справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обґрунтовуючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, відповідачі посилались на те, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 8 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 15 березня 2017 року, у справі № 2-305/15 за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до ОСОБА_4, Черкаської міської ради, третя особа - міськрайонне управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області про визнання рішення ради недійсним, скасування державного акта на земельну ділянку, визначення меж земельної ділянки та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, КП «Соснівська служба утримання будинків» до ОСОБА_4, Черкаської міської ради, третя особа без самостійних вимог - міськрайонне управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області, про визнання недійсним рішення Черкаської міської ради та державного акта на земельну ділянку, визначення меж земельної ділянки задоволено частково. Визнано недійсним рішення Черкаської міської ради № 8-149 від 12 травня 2005 року в частині передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_4; скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11 серпня 2005 року, виданий на ім'я ОСОБА_4

Ухвалюючи заочне рішення від 06 вересня 2011 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, Соснівський районний суд м. Черкаси року виходив з того, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 (зокрема тієї частини, на якій розташовано гараж, яким користується ОСОБА_6.). Водночас, з урахуванням того, що право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку наведеним вище судовим рішенням було скасоване, відсутні підстави для залишення в силі заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 6 вересня 2011року, яке, на переконання відповідачів, підлягає перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини першої статті 361 ЦПК України, в редакції, чинній на час розгляду судами справи, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України, в редакції, чинній на час розгляду судами справи, встановлено, що підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

При цьому заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої наведеною законодавчою нормою, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених у пунктах 1 та 2 частини другої статті 361 ЦПК України, в редакції, чинній на час розгляду судами справи, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Суд установив, що, заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 вересня 2011 року набрало законної сили 13 березня 2014 року. Натомість із заявою про перегляд даного рішення за нововиявленими обставинами відповідачі звернулись 30 березня 2017 року, що вказує на пропуск ними встановленого положенням статті 362 ЦПК трирічного строку.

Разом із цим, посилання заявників на встановлену судовим рішенням від 08 грудня 2016 року, що набрало законної сили 15 березня 2017 року, незаконність рішення Черкаської міської ради № 8-149 від 12 травня 2005 року в частині передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_4 не вказують на існування даної обставини на момент ухвалення судового рішення. Виникнення такої обставини після ухвалення судового рішення, заяву про перегляд якого подано відповідачами, не дає підстав для її віднесення до нововиявленої, та вказує на те, що остання є саме новою обставиною.

Інших підстав перегляду заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 вересня 2011 року за нововиявленими обставинами заява відповідачів не містить.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів погоджується із обґрунтованим висновком судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав, передбачених статтею 361 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення судами оскаржуваних ухвал), для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Посилання у касаційній скарзі на норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не спростовують висновків судів про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, за відсутності у такій заяві посилань на існування підстав для їх віднесення до новиявлених у розумінні статті 361 ЦПК України.

При вирішенні вказаної справи колегія суддів виходить із того, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв'язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

У зв'язку з наведеним, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, про відсутність правових підстав для перегляду ухваленого у справі рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 31 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В.Пророк

І. М.Фаловська