Справа № 172/990/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24.09.2018 Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г., за участю секретаря судового засідання - Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківкау у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що йому на підставі свідоцтва про право власності належить житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1. У даному будинку зареєстрований відповідач по справі. Однак фактично ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації. Реєстрація відповідача у вказаному будинку перешкоджає йому здійснювати своє право власності житловим приміщенням, розпоряджатися ним, оплачувати комунальні послуги. Просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.
Ухвалою судді від 09.08.2018 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Учасники справи в судове засідання не з'явилися.
Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи, судові витрати залишити за ним.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження не подав.
У зв'язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 08.08.2005 року Васильківською селищною радою, належить житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1.
У даному будинку зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є донькою позивача.
Однак, фактично ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується актом Васильківської селищної ради Дніпропетровської області від 21.05.2018 року.
На підставі ст. 391 ЦК України власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до положень пунктів 33, 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача.
Положеннями статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 не проживає у спірному житловому будинку, не надала суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали їй користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житлом, у зв'язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, ст.ст. 12, 13, 81, 211, 247, 259, 263, 280-281 ЦПК України, суд, -
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
2. Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1
3. Судові витрати залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.Г. Битяк