РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18560/17

пр. № 2/759/3043/18

12 вересня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Шум Л.М.

при секретарі: Прокопенко Н.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором розписки, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача у грудні 2017 р. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 21.10.2016 р. сторони уклали договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримала у борг від позивача грошові кошти у розмірі 4 000,00 дол. США, терміном повернення до 20.01.2017 р. Договір позики укладено у формі розписки. В порушення умов договору, відповідач в установлений термін грошові кошти не повернула, а тому просить стягнути суму боргу, що станом на момент звернення до суду з позовом, становить 108 657,62 грн., проценти за користування коштами за період з 05.12.2014 р. по 05.12.2017 р. в сумі 17 839,84 грн. та 3 % річних 830,69 грн. та судовий збір.

Представник позивача в судове засідання не з'явися, повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином (а.с.26, 27), а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останньої на підставі наявних даних в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.11.2010 р. сторони уклали договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав у борг від позивача грошові кошти у розмірі 4 000,00 дол. США, в підтвердження вказаних умов відповідачем власноручно складена відповідна розписка (а.с. 30).

Відповідно до розписки від 21.10.2016 р., ОСОБА_2 підтвердила факт отримання грошових коштів та зазначила, що зобов'язується повернути кошти в термін до 20.01.2017 р. (а.с. 11).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений зобов'язанням строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Встановлено, що станом на день постановлення судового рішення, відповідач не повернув позивачу обумовлені договором кошти, а тому вони підлягають примусовому стягненню в судовому порядку в розмірі 108 657,62 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

На підставі наведеного, відповідно до ст. 625 ЦК України, позивач обґрунтовано вимагає стягнення боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми за період з 21.01.2017 р. по 05.12.2017 р. в розмірі 830,69 грн.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат, суд звертає увагу на наступне.

За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-771цс15 від 27 січня 2016 року.

Враховуючи наведені положення законодавства та роз'яснення Верховного Суду України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції (інфляційних втрат).

На підставі наведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню заборгованість за договором позики в сумі 108 657,62 грн. та 3 % річних в сумі 830,69 грн. за період з 21.01.2017 р. по 05.12.2017 р., в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1046-1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 81, 258, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором розписки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) заборгованість за договором позики в сумі 108 657,62 грн., 3% річних за період з 21.01.2017 р. по 05.12.2017 р. в сумі 830,69 грн. та судовий збір в розмірі 1 280 грн. , а всього стягнути - 110 768 (сто десять тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 31 коп.

За письмовою заявою відповідача, поданою до суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення, заочне рішення може бути переглянуто.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: