АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

25 вересня 2018 року

м. Харків

справа № 621/1584/17

провадження № 22-ц/790/4588/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2

третя особа: ОСОБА_3

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області, постановлене 20 червня 2018 року, під головуванням судді Шахової В.В., в залі суду в місті Харків,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 44 863 грн.38 коп. та стягнути судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 07.03.2017 року близько о 12 год. 40 хв. внаслідок підпалу дикорослинної сухої трави на покинутій земельній ділянці поблизу вулиць Озерної та Садової села Лиман Зміївського району Харківської області мешканцем села Лиман ОСОБА_2, вигоріло сухої трави на площі близько 600 м. кв., та вогонь поширився на присадибну земельну ділянку позивача, яка розташована по вул. Садова б. №134 с. Лиман та пошкоджено теплицю довжиною 15 метрів та шириною 4,20 м. та інше майно, що знаходилося за вказаною адресою, а саме: згоріла поліетиленова плівка, якою була покрита теплиця, загальною вартістю - 5175 грн., що підтверджується товарним чеком від 20.01.2017р. на 4500 грн., та товарним чеком від 22.05.2014 року на 675 грн.; знищено вогнем дахове поліефірне покриття теплиці вартістю 3908, 50 грн., що підтверджується чеком будівельного магазину «Лотос» від 02.12.2013 року; знищено субстрат для розсади всього на 11 988 грн., що підтверджується чеком ТОВ «АТБ-маркет» від 03.02.2014 року; знищено розсаду томатів в кількості 2200 штук по ціні 5 грн. за 1 шт. загальною вартістю 11 000 грн.; вартість насіння томату марки «Кристал» на 1690 грн., що підтверджується товарним чеком №2 від 25.12.2016 року ЧП ОСОБА_4І, та томату марки «Кристал» на суму 1770 грн., підтверджується накладною №2 від 10.02.2017 року ФОП ОСОБА_5; знищено розсаду огірків кількістю 2000 грн. по ціні 5 грн. за 1 шт., загальною вартістю 10 000 грн.; вартість купленого насіння огірків марки «Маша» на суму 1190 грн., підтверджується товарним чеком №2 від 25.12.2016 року; знищено розсаду перцю в кількості 1200 штук по ціні 20 грн. за 10 шт. загальною вартістю 2 400,00 грн.; вартість купленого насіння перцю марки «Луміна» вартістю 200 грн., підтверджується товарним чеком №2 від 25.12.2016 року ЧП ОСОБА_4 та насіння перцю марки «Геркулес» на 990 грн., що підтверджується накладною №2 від 10.02.2017 року ФОП ОСОБА_5; знищено розсаду кавунів в кількості 200 штук по ціні 2,50 грн. за 1 штуку, загальною вартістю 500 грн.; знищено розсаду динь в кількості 400 штук, по ціні 2,50 грн. за 1 штуку, загальною вартістю 1000 грн.; знищено розсаду квітів в кількості 100 штук, по ціні 1 грн. за 1 штуку, всього загальною вартістю 100 грн., вартість купленого насіння квітів на 1030 грн., підтверджується накладною за №2 від 10.02 2017 року ФОП ОСОБА_5; знищені вогнем пластикові горшки в кількості 2 200 штук по ціні 20 коп. за 1 штуку, всього на 440 грн.; згоріли дубові колоті дрова, всього 3 м. куб. вартістю по 700,00 грн. за 1 м. куб., всього на 2100,00 грн.; згоріли касети для розсади в кількості 50 штук вартістю 1250 грн., що підтверджується накладною №2 від 10.02.2017 року ФОП ОСОБА_5; пошкоджені вогнем деревяні столи, стелажі в теплиці, на яких стояла розсада. Матеріальна шкода, яка спричинена пожежею складає всього 44 863,38 грн. де реальна шкода 19 863,38 грн. упущена вигода 25000,00 грн.

Позивач звертався із заявою по факту пожежі до Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області. За цим фактом була проведена перевірка ДОП СППП Зміївського ВП ГУНП в Харківській області та листом Зміївського ВП за №2523 від 27.03.2017 року позивачу було повідомлено, що в діях винної особи відсутні ознаки кримінального правопорушення, а вбачаються ознаки цивільно-правових відносин та запропоновано звернутись до суду. Тому, позивач був змушений звернутись з позовом до суду.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20 червня 2018 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначає, що він документально підтвердив свої позовні вимоги показаннями свідків, а також фотознімками та чеками а.с. 18-22. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 265 ч. 3, 4 ЦПК України ні в описовій частині рішення, ні в мотивувальній не виклав пояснення позивача та його представника, а також в порушення вимог ст. 89 ЦПК України (в редакції 2017 року) не дав аналіз показанням свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які є правдиві, чіткі, послідовні, узгоджені про те, що 07.03.2017 року близько 14 годин відповідач ОСОБА_2 був у себе дома. Отже, рішення суду першої інстанції постановлене на неправдивих, суперечливих показаннях свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а тому повинно бути скасоване як незаконне та необґрунтоване.

ОСОБА_2 надав до суду відзив на апеляційну скаргу.

В обґрунтування якого зазначив, що під час розгляду справи суд першої інстанції ретельно вивчив всі обставини справи, письмові докази та їм була дана належна та правильна оцінка. Вказує на те, що будучи не згодним із висновком ДОП Зміївського ВП ГУПН в Харківської області, позивач не оскаржив вказаний документ, він і на даний час є чинним. Вважає, що судом достовірно було встановлено відсутність доказів того, що вину та причинний зв'язок з спричиненням відповідачем матеріальної шкоди, позивачем та його представником не надано.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доказів на підтвердження того, що саме відповідачем було завдано шкоду, його вину та причинний зв'язок з спричиненням ним матеріальної шкоди, позивачем та його представником не надано.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу житловий будинок №134, який розташований по вул. Садовій у с.Лиман Зміївського району Харківської області належить ОСОБА_3.

Відповідно до товарного чеку магазину «Лотос» від 22.05.2014 року було придбано плівку на 675 грн. по 22 грн.50 коп. за 30 метрів; відповідно до товарного чеку від 20.01.2017 року придбано тепличну плівку на суму 4500 грн.; з чеку будівельного магазину «Лотос» від 02.12.2013 року вбачається придбання дахового поліефірного покриття теплиці вартістю 3 908 грн. 50 коп.; з чеку ТОВ «АТБ-маркет» від 03.02.2014 року вбачається придбання субстрату для розсади всього на 119 88 грн.; з товарного чеку №2 від 25.12.2016 року ЧП ОСОБА_4І вбачається придбання насіння огірків «Маша» на суму 1190 грн., насіння томатів «Кристал» на суму 1690 грн., насіння перцю «Луміна» вартістю 200 грн. та всього на суму 3030 грн.; з накладної від 10.02.2017 року вбачається, що придбано помідори «Кристал» на суму 1770 грн., касети на суму 1250 грн., перець «Геркулес» на суму 990 грн.

З висновку затвердженого начальником Зміївського ВП ГУНП в Харківській області полковником поліції ОСОБА_10 від 22.03.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 звертався з заявою по факту пожежі до Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області. За цим фактом була проведена перевірка ДОП СППП Зміївського ВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_11 та відповідно до висновків вказано, що дана подія не носила суспільно-небезпечний характер, громадський порядок грубо не порушувався, тому в цьому випадку відсутня подія кримінального правопорушення, але вбачаються ознаки цивільно-правових відносин.

Відповідно до акту про пожежу від 16.03.2017 року в якому вказано, що причиною розповсюдження вогню є занесення джерела запалення ззовні невстановленою особою. Пожежа виникла о 12.40 год. та ліквідована о 13.20 год. 07.03.2017 року.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільних прав, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі. Збитки відшкодовуються в повному обсязі.

За змістом ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до положень ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, частиною 6 ст. 81 ЦПК України, визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дійсно, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Водночас, саме позивач повинен довести, що шкода спричинена діями відповідача.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що доказів на підтвердження того, що саме відповідачем ОСОБА_12 було завдано шкоду, причинний зв'язок між діями відповідача та шкодою позивачем не надано.

Так, із наданого позивачем акту про пожежу та висновку, затвердженого начальником Зміївського ВП ГУНП в Харківській області полковником поліції ОСОБА_10 від 22.03.2017 року вбачається, що особа, яка здійснила підпал не встановена - підпал був здійснений невідомою особою.

Позивач звертає увагу на показання свідка ОСОБА_6, яка зазначила, що підпал здійснив ОСОБА_2 Водночас, із пояснень такого свідка в суді та при допиті у національній поліції не вбачається, що вона була очевидцем підпалу. Вона бачила відповідача у місті підпалу, бачила, що він нахилився, пішла додому, а коли вийшла згодом трава вже горіла. Отже показання такого свідка не є беззаперечним доказом того, що траву підпалив саме ОСОБА_2

Інші свідки не змогли підтвердити, що підпал трави здійснив особисто відповідач, оскільки цієї події особисто не бачили.

Отже той факт, що діями відповідача позивачу завдано шкоди залишився недоведеним.

З урахуванням зазначених норм права, враховуючи обставини справи, беручи до уваги норми чинного законодавства, колегія суддів Апеляційного суду Харківської області приходить до висновку, що під час розгляду справи судом першої інстанції фактичні обставини справи були встановлені на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження наданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області, постановлене 20 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді С.С. Кругова

ОСОБА_13