Справа № 161/5863/18 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С.М.
Провадження № 22-ц/773/1034/18 Категорія: 49 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Осіпука В. В.,

суддів Федонюк С.Ю., Матвійчук Л.В.,

за участю секретаря Лимар Р. С.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом. Покликалася на ті обставини, що з 08 листопада 1992 року перебуває з відповідачем ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки вони не підтримують, їх сімя існує лише формально.

Крім того вказувала, що примирення між ними неможливе, однак відповідач не бажає розривати шлюб у позасудовому порядку.

За таких обставин позивач просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_1

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2018 року позов задоволено. Ухвалено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 08.11.1992 року Колківською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 24, розірвати.

У поданій на рішення суду першої інстанції апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить його скасувати як незаконне, прийняте судом з порушенням норм процесуального права, без повного зясування всіх обставин справи та направити справу на новий розгляд до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Скаргу відповідач мотивував тим, що він бажає зберегти сімю, хоча не заперечує тих обставин, що їх стосунки з дружиною погіршились, вона біля двох років знаходиться за кордоном і спілкуються вони між собою лише по телефону.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подавався.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх сім'ї неможливе, оскільки сторони тривалий час подружні стосунки не підтримують, проживають окремо, позивач має намір створити іншу сімю поза межами України, шлюб існує лише формально.

Такий висновок суду є правильним.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами спору ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було зареєстровано 08 листопада 1992 року у Колківській сільській раді Маневицького району Волинської області (а.с. 7). Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають.

Також встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 припинили між собою шлюбно-сімейні стосунки і тривалий час спільно не проживають.

Позивач ОСОБА_2 перебуває в іншій державі за межами України та має намір створити іншу сімю.

Відповідач ОСОБА_1 розірвати шлюб через державний орган реєстрації актів цивільного стану за спільною заявою подружжя, яке не має неповнолітніх дітей, згоду не дає.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що суд вправі ухвалити рішення про розірвання шлюбу, якщо його подальше збереження є неможливим та суперечить інтересам одного з подружжя. Саме такі обставини були встановлені судом першої інстанції під час розгляду даного спору і суд дав їм вірну правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, то підстав для його зміни чи скасування і ухвалення нового рішення суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції і не впливають на його законність.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді