Справа № 2-3212/2006 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/7167/17 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м.Львів

Справа № 2-3212/2006
Провадження № 22-ц/783/7167/17

Апеляційний суд Львівської області в складі судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,
суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,
секретар Іванова О.О

розглянув апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1
на рішення Личаківського районного суду м. Львова, ухваленого у м. Львові 10 листопада 2010 року, (суддя Шеремета Г.І. )
у справі
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за речове майно і продовольчий пайок,-

встановив:
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 4 358,81 грн. і продовольчий пайок в сумі 4 589,21 грн. при звільненні з військової служби у відставку.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2006 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за речове майно та продовольчий пайок в сумі 8 957,02 грн.
Рішення суду в апеляційному порядку оскаржує Військова частина НОМЕР_1 .Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вказує, що позивач з 21 травня 1991 року до дня звільнення знаходилась на речовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 . Стверджує, що позов щодо стягнення з відповідача грошової компенсації за речове майно і продовольчий пайок за період після 11 березня 2000 року задоволенню не підлягає, оскільки ст. 2 Закону України «Про деякі заходи економії бюджетних коштів» від 17 лютого 2000 року призупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Даний закон набрав чинності з 11 березня 2000 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 4 ЦПК України у чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення редакції, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

На підставі ст.ст.10-11, 58-61 ЦПК України у зазначеній редакції кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України у чинній на даний час редакції суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2006 року задоволено позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за речове майно і продовольчий пайок. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за речове майно і продовольчий пайок в сумі 8957,02 грн.

При ухваленні оскаржуваного рішення враховано пояснення позивача, довідку від 29 жовтня 2004 року про отримання ОСОБА_1 16 вересня 2004 року черепно-мозкової травми та струсу головного мозку; наказ №305 від 7 грудня 2004 року про звільнення ОСОБА_1 з лав Збройних Сил України; довідку від 22 червня 2005 року та 22 вересня 2005 року про перебування ОСОБА_1 на речовому та продовольчому забезпеченні у в/ч НОМЕР_1 з 21 травня 1991 року по 7 грудня 2004 року; довідку-розрахунок №43 від 22 вересня 2005 року про суму грошової компенсації взамін належного до видачі речового майна ОСОБА_1 ; довідку-розрахунок №33 про вартість продовольчого пайка, а також положення законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин та прийняття рішення.

Рішення суду сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили.

Встановлено, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 9 серпня 2017 року заяву Військової частини НОМЕР_1 про перегляд заочного рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2006 року залишено без задоволення та роз`яснено право відповідачу на оскарження заочного рішення в загальному порядку.

27 листопада 2017 року Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2006 року в загальному порядку. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 січня 2018 року справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2006 року повернуто до Личаківського районного суду м. Львова для вирішення питання про відновлення провадження.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року відновлено втрачене провадження у справі.

З матеріалів справи, а саме з довідки від 29 жовтня 2004 року вбачається, що ОСОБА_1 16 вересня 2004 року отримано черепно-мозкову травму та струс головного мозку під час роботи з документами на території військової частини.

Згідно з наказу №305 від 7 грудня 2004 року позивача звільнено з лав Збройних Сил України за станом здоров`я та з 10 грудня 2004 року виключена з всіх видів забезпечення.

Відповідно до довідки від 22 вересня 2005 року ОСОБА_1 знаходилась на речовому забезпеченні відповідача з 21 травня 1991 року по 7 грудня 2004 року та речове майно або грошова компенсація замість нього не видавались, та продовольчому забезпеченні, згідно довідки від 22 червня 2005 року у в/ч НОМЕР_1 по 9 грудня 2004 року і забезпечувалась цим пайком по 10 березня 2000 рік.

Сума грошової компенсації взамін належного до видачі речового майна ОСОБА_1 згідно довідки-розрахунку №43 від 22 вересня 2005 року становить 4358,81 грн. та віртість продовольчого пайка відповідно до довідки-розрахунку №33 становить 4598,21 грн.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 1998 року, військовослужбовці, звільнені з військової служби в запас або у відставку за своїм бажанням можуть одержати речове майно або грошову компенсацію за нього.

Є встановленим, що позивач виявила бажання отримати грошову компенсацію взамін речового майна.

Виходячи із встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволенні позову.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и в:

Залишити рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2006 року без змін, а апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2018 року.

Головуючий

Судді