Справа № 751/1577/18 Провадження № 22-ц/795/948/2018 Головуючий у I інстанції - Деркач О. Г. Доповідач - Кузюра Л. В.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання: Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

позивач: ОСОБА_3,

відповідач: ОСОБА_4,

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_4,

оскаржується рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

прізвище судді: Деркач О.Г.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів; дата складання повного тексту рішення: 01 червня 2018 року,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого 09 січня 2000 народилась донька ОСОБА_5, стягнуті на її утримання аліменти за рішенням Чернігівського районного суду 05 серпня 2002 року в належному порядку відповідачем не сплачувались, через що за період із січня 2008 року утворилась заборгованість, яка станом на січень 2018 року становить 81 193 грн 50 коп. Згідно проведеного позивачем розрахунку, за період з січня 2008 року по 09 січня 2018 року включно сума неустойки становить 24 961 грн 75 коп., яку позивач просила стягнути на її користь у примусовому порядку.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 24 961 грн 75 коп., вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов позивача частково, зменшивши розмір пені, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд неповно з'ясував фактичні обставини справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у зв'язку з тим, що він не був обізнаний про розгляд справи та пропустив строк для подання відзиву з доказами, які мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції незаконно та необґрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача. Вказує, що він погоджується із тим, що не завжди вчасно сплачував аліменти, але це пов'язано з тим, що він має нову сім'ю, на його утриманні перебуває непрацююча дружина, малолітня дитина та непрацездатні батьки. Зазначав, що має незадовільний стан здоров'я та потребує періодичного лікування, ніде не працює, в центрі зайнятості не зареєстрований.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, дійшов висновку, що оскільки відповідач протягом тривалого часу не сплачував аліменти, внаслідок чого виникла заборгованість виключно з вини відповідача, позивач, як одержувач аліментів на утримання дитини, має право на стягнення пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З наведеним висновком місцевого суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У даній справі судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 06 лютого 2003 року (а.с. 3а). Від шлюбу сторони мають спільну повнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

На підставі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05.08.2002 року, згідно якого стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання і до повноліття доньки ОСОБА_5, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, було видано 05.08.2002 року виконавчий лист № 2-547/2002 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 змінила прізвище на «ОСОБА_7» (а.с. 5).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах державного виконавця Рогової О.Д., здійсненого за виконавчим листом №2-547 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів на утримання доньки ОСОБА_5, що утворилась за період з січня 2008 року по 09.01.2018, загальний розмір заборгованості складає 81 193 грн 50 коп. (а.с. 17-20).

Частиною 3 статті 195 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

З огляду на зміст доказів, якими підтверджується заборгованість зі сплати аліментів та її розмір в цілому і помісячно, висновки суду першої інстанції щодо застосування зазначеної вище методики розрахунку пені, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на нормах закону. Арифметичних помилок дані розрахунки не містять.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вказаним вимогам відповідач не надав жодних доказів, які б свідчили про те, що в період з 2008 року по 2018 рік він не мав можливості сплачувати аліменти на утримання спільної з позивачем доньки ОСОБА_5.

Між тим, зі справи вбачається, що відповідачем, крім письмових доказів про народження у нього дитини після утворення заборгованості по аліментам, не надано суду жодного доказу на підтвердження інших обставин, які він вказував як підставу для зменшення розміру пені. Народження інших дітей у відповідача не може бути підставою для обмеження права першої дитини на належне утримання від батька.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказував на те, що змушений витрачати гроші на відновлення гаража, однак наведена обставина не має правового значення для вирішення питання відповідальності за несплату аліментів на утримання дитини.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції не було встановлено всіх істотних обставин справи, не заслуговують на увагу, оскільки стягнення судом пені в такому розмірі відповідає природі вказаного зобов'язання, вимогам закону, та загальним засадам регулювання сімейних відносин. Відповідно до положень ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім передбачених законом виключень, за правилом ч.1 наведеної норми закону всі обставини мають доводитись сторонами. Дійшовши висновку про розгляд даної справи у порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи, суд першої інстанції надіслав відповідачеві ухвалу про відкриття провадження рекомендованим відправленням з роз'ясненням йому права протягом 15 днів подати відзив та відповідні докази. Втім, отримавши 14 квітня 2018 року вказану ухвалу суду, відповідач не скористався правом на відзив та подання доказів, прописаним у процесуальному законі. За таких обставин, його твердження про порушення судом норм процесуального закону не відповідає фактичним обставинам справи та положенням закону.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, підстави для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 375, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2018 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:Судді: