23.06.2018
Справа № 642/8/18
2/642/549/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2018 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Проценко Л.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за

позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тера», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Приватної фірми «Левада-7» про стягнення боргу за простим процентним векселем, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив: стягнути на його користь солідарно з відповідачів заборгованість за простим векселем 139960,05 грн. та суму процентів за векселем 545718,23 грн.

Позивач ОСОБА_1 повторно подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно що належить ОСОБА_2 9/20 частин нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів та офіс за адресою м.Полтава, вул.Жовтнева, б.78, або заборонити відчужувати це майно.

В якості зустрічного забезпечення пропонував накласти арешт на суму 685678,28 грн., що належать до виплати ОСОБА_3 та знаходяться на рахунках Міськрайонного ВДВС по Харківському району та м. Люботин.

В обґрунтування заяви зазначив, що відповідач ФОП ОСОБА_2 зайняв позицію заперечення факту видачі самого векселю та факту здійснення на ньому свого підпису, намагається затягнути судовий процес та просить витребувати документи, які сам не може вказати. Така позиція відповідача свідчить про реальну загрозу невиконання рішення суду.

За аналогічною заявою позивача, обґрунтованою тими самими аргументами ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 02.04.2018р. в забезпеченні позову було відмовлено. На даний час позивач оскаржив ухвалу від 02.04.2018р. і вона переглядається судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Позивачем до заяви про забезпечення позову додано витяги з реєстрів речових прав на нерухоме майно, з яких вбачається, що нерухомість у вигляді 9/20 частин нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів та офіс за адресою м.Полтава, вул.Жовтнева, б.78, що належить ОСОБА_2, перебуває під забороною відчуження, перебуває під арештом за ухвалами суду від 18.06.2015р. (особа, в інтересах якої встановлено обтяження ОСОБА_4П.) та від 26.04.2013р. (особа, в інтересах якої встановлено обтяження ОСОБА_5І.). Також, за наданими витягами з реєстру речових прав власності на нерухоме майно, які ОСОБА_1 надав минулого разу, вбачалося, що це нерухоме майно перебуває в іпотеці за договором від 27.06.2007р., та обтяжувачем є АТ «ОСОБА_6 Аваль».

Позивачем не наведено обґрунтованих посилань, які б свідчили про реальні наміри та можливість відповідача ОСОБА_2 відчужити належне йому нерухоме майно. Посилання позивача на те, що відповідач не визнає позов та ставить під сумнів дійсність векселя не може бути єдиною достатньою підставою для висновків про реальні наміри відповідача ОСОБА_2 реалізувати належне йому майно.

Також, суд враховує, що на нерухомість у вигляді 9/20 частин нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів та офіс за адресою м.Полтава, вул.Жовтнева, б.78вже двічі накладено арешт, а також воно є предметами іпотеки, тому накладення арешту на вже двічі обтяжене арештом майно є недоцільною та позбавленою сенсу мірою. Окрім того, застосування такого виду забезпечення позову суттєво порушить права інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-151 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.Г. Проценко