Справа № 185/3642/18
Провадження № 2/185/2501/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 вересня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Молчанової Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Павлограда, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про припинення договору довічного утримання та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом

В С Т АНОВИВ

10 травня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про припинення договору довічного утримання та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, відповідно до якого просив суд:

1.Припинити договір довічного утримання, укладений 28 липня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_2, засвідчений державним нотаріусом Другої павлоградської державної нотаріальної контори;

2.Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позову він зазначив, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється його матір'ю. Мати проживала в житловому будинку АДРЕСА_1 в с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області, який належав їй на праві власності. Через свій похилий вік, часто хворіла, самостійно не могла забезпечити свої умови до існування, вирішила укласти договір довічного утримання з ОСОБА_4 та ОСОБА_2. ОСОБА_8 є його донькою. ОСОБА_2 (дошлюбне ОСОБА_3) ОСОБА_5 була онучкою його матері, а ОСОБА_6 був чоловіком з яким донька уклала шлюб. На цій підставі 28.07.2006 року вона та вищевказані особи уклали Договір довічного утримання. Відповідно до умов Договору довічного утримання, набувачі зобов'язалися довічно постійно утримувати її, надавати матеріальну допомогу, забезпечувати щоденним харчуванням, надавати їй побутові послуги, забезпечувати належними лікувальними засобами на підставі виданих рецептів. Замість цього, по Договору, відчуджувач передала набувачам у власність житловий будинок АДРЕСА_2. Спочатку набувачі сумлінно виконували свої зобов'язання, а з серпня 2012 року перестали приходити до неї, самоусунулися від своїх обов'язків. ІНФОРМАЦІЯ_3 його донька ОСОБА_4, померла. Спадкоємцем першої черги спадкування після смерті ОСОБА_4 є її чоловік ОСОБА_6 та він - її батько ОСОБА_1. Разом з тим, після смерті доньки, яка була стороною Договору довічного утримання її чоловік - ОСОБА_6 зібрав свої речі та виїхав на постійне місце проживання до м. Тернівка і надалі самоусунувся від виконання Договору довічного утримання гр. ОСОБА_3 та повернув оригінал договору довічного утримання. 16 серпня 2016 року матір'ю на випадок своєї смерті було складено заповіт, яким вона заповіла йому - ОСОБА_1, усе своє майно де б воно не знаходилось і з чого воно не складалось і взагалі все те, на що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. ІНФОРМАЦІЯ_2 його мати, ОСОБА_3 померла. Протягом тривалого періоду (з 2012 по 2017 рік) він доглядав за своєю матір'ю та здійснив її поховання. Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою постановою від 28 березня 2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що на вищевказаний будинок 28.07.2006 року був складений Договір довічного утримання між його матір'ю ОСОБА_3 та третіми особами: ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, окрім цього зазначив, що позов підтримує у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі.

Представник Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилася, проте на адресу суду від неї надійшла заява, відповідно до якої вона просила суд справу розглядати за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, проте на адресу суду від нього надійшла заява, відповідно до якої він просив суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 744 Цивільного кодексу України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 749 Цивільного кодексу України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Набувач зобов'язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду).

Відповідно до ст. 757 Цивільного кодексу України, обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Якщо у набувача немає спадкоємців або вони відмовилися від прийняття майна, переданого відчужувачем, відчужувач набуває право власності на це майно. У цьому разі договір довічного утримання (догляду) припиняється.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що між гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та гр. ОСОБА_4, гр. ОСОБА_2 було 28.07.2006 року укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого відчужувач передає, а набувачі по ? частині кожен отримують у власність житловий будинок АДРЕСА_1 в с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області, а набувачі в свою чергу зобов'язані: надавати побутові послуги; щомісячно забезпечувати належними лікувальними засобами на підставі лікарських рецептів; оплати комунальних послуг; забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням.

Гр. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.(арк.с.11).

Враховуючи те, що гр. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а гр. ОСОБА_2 після її смерті, перестав виконувати обв'язки набувача за договором довічного утримання від 28.07.2006 року, а також судом встановлено, що спадкоємці гр. ОСОБА_4 не звернулися в установлений законом строк до нотаріуса для набуття спадкових прав останньої, а тобто вони відмовилися від прийняття майна, переданого відчужувачем, тобто відчужувач гр. ОСОБА_3 набула право власності на це майно, а виходячи з цього договір довічного утримання (догляду) вважається таким, що припинився, що підтверджується показами гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 даними в судовому засіданні, копією свідоцтва про народження, відповідно до якої позивач є батьком гр. ОСОБА_4.(арк.с.9).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що померла - спадкодавець гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником нерухомого майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 в с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області, що підтверджується копіями договору довічного утримання відповідно до ст. 757 Цивільного кодексу України, та тещо гр. ОСОБА_3 була матір'ю позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження.(арк.с.8). Позивач є спадкоємцем за заповітом всього майна, що буде належати спадкодавцю гр. ОСОБА_3 на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов'язки, які будуть належати їй на день смерті, і на що вона за законом буде мати право.(арк.с.13). Позивач прийняв спадщину за заповітом, що підтверджується постановою Другої Павлоградської державної нотаріальної контори, відповідно до якої останній хоча й вчасно звернувся до нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, проте йому було відмовлено, у звязку з тим, що на нерухомість, а саме на вищезазначений житловий будинок накладено заборону на підставі договору довічного утримання від 28.07.2006 року.(арк.с.14).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки судом встановлено, що позивач не може оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 в с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області, яка належала гр. ОСОБА_3, оскільки остання 28.07.2006 року уклала договір довічного утримання де об'єктом даного договору була вищезазначена нерухомість, проте, оскільки судом встановлено, що цей договір відповідно до ст. 757 Цивільного кодексу України, є таким, що припнився, а гр. ОСОБА_3 набула право власності на це майно, а тому суд остання реалізувала своє право на складення заповіту, відповідно до якого її майно переходить у власність її сину, а саме: гр. ОСОБА_1, який має право реалізувати свої спадкові права на отримання у власність вищезазначеного майна, що підтверджується й показами відповідачів зазначеними у своїх заявах.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивач не заявляв позовної вимоги з приводу стягнення судових витрат з відповідачів, то суд приходить до висновку, що судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Керуючись ст. ст.263, 264, 265 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про припинення договору довічного утримання та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Припинити договір довічного утримання, укладений 28 липня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_2, засвідчений державним нотаріусом Другої павлоградської державної нотаріальної контори.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області.

Судові витрати зі сплати судового збору покласти на ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області.

Суддя: В. О. Головін