ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2018 року м. Кропивницький

справа № 398/1151/18

провадження № 22-ц/781/1501/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

заявник - ОСОБА_1;

посадова особа органу державної виконавчої служби - начальник Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 липня 2018 року, у складі головуючого судді Нероди Л.М., у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2М, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3

Просила визнати неправомірною бездіяльність начальника Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 та зобовязати начальника ДВС винести постанову про зняття арешту з автомобілів НОМЕР_1 та Volksvagen golf державний номерний знак НОМЕР_2.

В обгрунтування скарги вказувала, що на транспортні засоби, які належать їй на праві приватної власності постановою державного виконавця від 14.03.2005 року було накладено арешт у звязку із несплатою штрафу.

Зазначає, що зверталася із відповідною заявою до начальника Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 з вимогою про зняття арешту з автотранспортних засобів, які належать їй, але їй було відмовлено.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 липня 2018 року відмовлено у задоволенні скарги.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову ухвалу про задоволення її скарги. Вважає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, які повинен був зясувати. Посилається на те, що підставою для звернення із заявою до начальника ДВС та із скаргою до суду є відмова начальника ДВС у знятті арешту з її майна. Вважає необгрунтованим посилання начальника ДВС, що зняття арешту є неможливим у звязку із знищенням документів виконавчого провадження, в межах якого накладено арешт на майно. Судом першої інстанції не було засновано ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року).

Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надійшло.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника ОСОБА_4 (адвоката), який просив задовольнити апеляційну скаргу, а ухвалу суду скасувати, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції послався на недоведеність доказами доводів скарги ОСОБА_1, а також на не підтвердження належними доказами, які саме її права були порушені діями державного виконавця.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 14.03.2005 року державним виконавцем Олександрійського міськрайонного відділу ДВС винесено постанову про накладення арешту на автотранспортні засоби, які належать ОСОБА_1 (а.с.3).

Арешт накладено державним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення про стягнення штрафу із ОСОБА_1

19.01.2018 року ОСОБА_1 зверталася із заявою до відділу ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області про зняття арешту із транспортних засобів та повідомити їй підставу накладення арешту, суму штрафу та банківські реквізити для його сплати.

Листом від 23.03.2018 року начальник Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про те, що при перевірці даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, журналів обліку виконавчих проваджень за 2014-2018 року, журналів реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження за 2014-2018 роки було встановлено, що виконавчих документів, за якими однією із сторін є ОСОБА_1 до Олександрійського міськрайонного відділу ДВС не надходило. Також зазначив, що інформацію за попередні періоди надати неможливо, оскільки відповідно п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах ДВС строк зберігання завершених виконавчих проваджень, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення , строк зберігання яких становить 1 рік. У звязку з чим журнали обліку виконавчих документів, переданих державному виконавцеві за 2002-2012 роки знищено актами від 18.01.2013 року.

Також, вищевказаним листом ОСОБА_1 було розяснено, що у відповідності до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» вона має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту.

Відсутні докази того, що ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту.

Судом першої інстанції було встановлено, що судове рішення про накладення адміністративного стягнення і не виконання якого стало підставою накладення арешту на майно, заявником виконано лише у липні 2018 року.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про недоведеність скарги ОСОБА_1 щодо порушення її прав діями посадової особи органу державної виконавчої служби.

Доводи скарги про порушення ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 1999 року), в частині не зняття арешту є необгрунтованими, оскільки неможливо встановити підстави завершення виконавчого провадження з причин відсутності такого провадження та технічної і правової бази для його поновлення.

Крім того, примусово виконувалося адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що свідчить про можливість вирішення даного спору не в цивільному, а в адміністративному провадженні.

Суд апеляційної інстанції, згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та з урахуванням викладеного дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384,447,450,451 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

27.09.2018 року складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: Л.М. Дьомич

ОСОБА_5