Провадження № 2/761/636/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря: Вольда М.А.

представників учасників: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в приміщенні суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_5 (далі - відповідач), в якому просив усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла сестра позивача, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З лютого 2013 року стан здоров'я ОСОБА_6 суттєво погіршився, вона почала сильно хворіти, а з жовтня 2016 року хвороба стала причиною її частого перебування на лікуванні у стаціонарі. Повертаючись із лікувального закладу ОСОБА_6 потребувала безперервного догляду. Відтак, вона постійно проживала із донькою позивача ОСОБА_2, яка піклувалась про неї.

25 травня 2017 року ОСОБА_6 попросила викликати нотаріуса для складання заповіту, у якому мала переписати усе наявне майно на ОСОБА_2 Проте, ІНФОРМАЦІЯ_3 сестра позивача померла, не встигши скласти заповіт. Спадкоємцями майна померлої є позивач та відповідач.

ОСОБА_5 не надала допомоги померлій, не цікавилася ні її справами, ні станом її здоров'я, оскільки перебувала у довгій сварці із нею через грошові питання. Жодного намагання з боку відповідача відновити спілкування або допомогти своїй сестрі не було, хоча перешкоди для цього не чинилися.

У запереченнях на позовну заяву відповідач зазначає, що померла не потребувала догляду, бо до останніх днів ходила на роботу, а тому не потребувала піклування. Крім того вказує, що ОСОБА_6 не жила з донькою позивача, а відповідач до останніх днів спілкувалася з покійною сестрою та приймала участь у її похоронах.

У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позову, зазначили про його необґрунтованість та безпідставність.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона доглядала ОСОБА_6, яка хотіла скласти заповіт на її користь, а з відповідачем померла не спілкувалась, а свідок бачила її лише на похоронах.

Свідок ОСОБА_7 надав суду пояснення, що померла мала намір скласти заповіт на користь ОСОБА_2, проте не встигла.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що померла спілкувалася із сім'єю ОСОБА_2, яка піклувалась про неї та на користь якої мала намір скласти заповіт ОСОБА_6 Даному свідку не відомі обставини з приводу того, що померла просила допомоги у відповідача. Підтвердила, що ОСОБА_6 працювала, що ОСОБА_2 допомагала їй продуктами.

Ухвалою суду від 11.01.2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.04.2018 року відкладено проведення підготовчого судового засідання, залучити до матеріалів справи відзив на позов. Також ухвалено витребувати в П»ятій Київській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи, що заведена після смерті ОСОБА_6, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відмовлено в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення від права спадкування. Крім цього, ухвалено допитати в якості свідків в судовому засіданні: ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8.

30.04.2018 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва з П'ятої Київської державної нотаріальної контори надійшли належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №368/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6

Протокольною ухвалою суду від 25.06.2018 року закрито підготовче судового засідання та призначено справу до розгляду по суті, крім того, долучено до матеріалів справи копію спадкової справи.

Вислухавши пояснення сторін, представників сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, до якої входить квартира АДРЕСА_1, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією від 04.08.2006 року №6371 (а.с. 90) та земельна ділянка площею 0,0604 га, що розташована на території м. Києва у Харківському районі на АДРЕСА_2 (с/т «Зоря Дніпровська») на підставі Державного акту на право власності на землю НОМЕР_2 (а.с. 71-72).

Померла являється двоюрідною сестрою позивача та відповідача.

Також, судом встановлено, що за життя ОСОБА_6 не склала заповіту.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

10.07.2017 року ОСОБА_4 звернувся до П'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6, що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кошель І.А. 06.07.2017 року та зареєстрована в реєстрі за №1510 (а.с. 54).

08.11.2017 року ОСОБА_5 звернулася до П'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6, що посвідчена державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори 08.11.2017 року (а.с. 79).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач просить усунути відповідача від спадщини відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, оскільки вона ухилялася від надання допомоги померлій, що перебувала в безпорадному стані, а також не спілкувалася з померлою, оскільки перебувала з нею в сварці.

Ч. 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008року за №7факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

При цьому, у своєму листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справи зазначив, що виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано доказів того, що відповідач ухилялась від надання допомоги померлій. При цьому, позивач не навів, якої конкретної допомоги потребувала спадкодавець, від надання якої відповідач самоусунулась. Матеріалами справи не містять доказів потреби покійної в допомозі та її за матеріальною допомогою до відповідача, а також того, що остання свідомо ухилялася.

При цьому, судом не приймаються до уваги твердження позивача про те, що відповідач не спілкувалася з померлою не приймаються судом до уваги, оскільки, дана обставина не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

Окрім того Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, у позивача відсутні порушені права та інтереси, оскільки його право на отримання спадщини не порушено.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для усунення від права на спадщину відповідача, а тому позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають задоволенню.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст. 16, 1223, 1224 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355, п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_12 до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування після смерті ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст рішення складено 14.09.2018 року