Справа № 342/230/18
Провадження № 2/342/310/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.

з участю: секретаря судового засідання Гевюк М.М., позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики № 123/15 від 08.09.2015 року в сумі 3677,66 грн.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 700 грн., трьох процентів річних від простроченої суми 48,16 грн. та пені в розмірі 2929,5 грн. В позовній заяві покликається на те, що 08.09.2015р. між нею та ОСОБА_2. був укладений договір позики № 123/15, згідно з яким позивачка надала відповідачці позику в сумі 1400 грн., яку відповідачка зобов'язувалася повернути до 10.01.2016 р. Однак, у вказаний строк боржник кошти в повному обсязі не повернула, незважаючи на те, що позивачка зверталась до неї з претензією з проханням повернути суму позики, пеню та три проценти річних від простроченої суми. Покликаючись на ст. 625 ЦК України, п.4.4 укладеного між сторонами договору, який передбачає, що позичальник при порушенні строку повернення позики повинен сплатити пеню в розмірі 0, 5% від розміру позики за кожний день прострочення повернення позики, позивачка просить задовольнити позов.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги із зазначених в позові підстав. Суду пояснила, що відповідачка купувала в магазині п/п ОСОБА_1 пральну машину, і на її прохання була надана позика в сумі 1400 грн. Однак, позику у визначений строк відповідачка не повернула,залишок непогашеної позики становить 700 грн.. Визначений в договорі термін погашення позики минув 15.11.2015 р. На звернення позивачки по телефону до відповідачки, остання відповіла, щоб позивачка стягувала з неї борг через суд. Позивачка просить задовольнити позовні вимоги, стягнути в її користь з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики, три проценти річних від простроченої суми та пеню.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась повторно, про місце, день і час розгляду справи повідомлена належним чином, що стверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення - судової повістки, про причини неявки суд не повідомила.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачки.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК).

Судом встановлено, що 08.09.2015 р. в письмовій формі був укладений договір позики № 123/15, за яким позикодавець приватний підприємець ОСОБА_1 зобов'язувалась передати позичальнику - ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1400 грн. для покупки в магазині «Енергія» пральної машинки «ST-WK7605». В договорі визначена дата повернення позики - до 15 листопада 2015 р., в п.3.3 визначено, що по настанні дати, вказаної в п.3.2 Договору, позичальник зобов'язується протягом 3 днів повернути суму позики. При порушенні позичальником строку повернення позики, він повинен сплатити позикодавцю пеню в розмірі 0,5% від розміру позики за кожний день прострочення повернення позики, при цьому пеня на проценти не нараховується.

В договорі № 123/15 зазначено запропоновані дати та розміри погашення позики: 15.10.2015 р. - 700 грн., 15.11.2015 р. - 700 грн., а також відмічено фактичну дату та розмір погашення: 15.10.2015р. - 700 грн. Визначений в договорі останній термін погашення позики минув 15.11.2015 р., відповідачка позику не погасила.

Підтвердженням того, що позивачка дійсно передала позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1400 грн. є Акт приймання-передачі позики від 08.09.2015р.

Статтею 204 ЦК України проголошується презумпція правомірності правочину, а саме - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорювані правочини). На час розгляду справи договір позики від 08.09.2015 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є чинним, у судовому порядку недійсним не визнаний.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений в договорі термін відповідачка не повернула позику. Як зазначено в ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачка прострочила виконання грошового зобов'язання, вона зобов'язана сплатити позивачці суму боргу 700 грн. (1400 грн. - 700 грн. = 700 грн.) та три проценти річних від простроченої суми 700 грн. за період з 16.11.2015 р. по 04.03.2018 р. в розмірі 48,32 грн., виходячи з розрахунку: 700 грн. х 3%= 21 : 365 днів = 0,0576 грн.; 46 днів 2015 р. х 0,0576 грн. = 2,649 грн., 365 днів 2016 р. х 0,0576 грн. = 21,02 грн., 365 днів 2017 р. х 0,0576 грн. = 21,02 грн., 63 дні 2018 р. х 0,0576 грн. = 3,628 грн.; 2,649 грн. + 21,02 грн. + 21,02 грн. + 3,628 грн. = 48,317 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Нарахована позивачкою пеня в розмірі 2929,5 грн. значно перевищує розмір заборгованості відповідачки перед позивачкою. Об'єктивно оцінюючи ситуацію, враховуючи співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення; суд приходить до переконання, що є підстави для зменшення розміру пені, нарахованої позивачем, до розміру заборгованості, тобто до 700 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення. в сумі 1448,32 грн.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 16, 204, 526, 527, 530, 546, 549, 551, 611, 612, 625,1046,1047,1049 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 1448,32 грн., в т.ч.: суму боргу 700 (сімсот) грн., три відсотки річних 48,32 грн. (сорок вісім грн. 32 коп.), пеню в розмірі 700 (сімсот) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,8 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивачки ОСОБА_1 - АДРЕСА_1.

Місце проживання відповідачки ОСОБА_2, АДРЕСА_2.

Повне судове рішення складене 03.09.2018 р.

Суддя: Ничик Г. І.