АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 177/1023/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.,

сторони:

позивач: Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року, яке постановлено суддею Коваль Н.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 24 листопада 2010 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,2 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, у зв'язку з чим, станом на 11 квітня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 14741,47 гривень.

За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 14741,47 грн., яка складається із: 4258,85 грн. заборгованість за кредитом, 3282,53 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 6021,92 заборгованість за пенею а також 500, 00 грн. штраф (фіксована частина); 678,17 грн. штраф (процентна частина).

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 24.11.2010 року, яка станом на 11.04.2017 року становить 14741 грн. 47 коп. та складається з: заборгованості за кредитом 4258 грн. 85 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 3282 грн. 53 коп.; заборгованості за пенею 6021 грн. 92 коп.; штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (відсоткова складова) 678 грн. 17 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1600 грн. в рахунок сплати судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що позивач, на його думку, звернувся з позовом до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки починаючи з моменту укладення кредитного договору відповідач порушував умови кредитного договору, не своєчасно сплачував кредит та відсотки по ньому, позивач про порушення свого права дізнався ще в 2010 році, проте з позовом до суду звернувся в червні 2017 року. позивачем по справі не надано доказів того, що відповідачем по справі в березні 2017 року було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_4, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині стягнутої судом першої інстанції суми заборгованості за договором про надання банківських послуг, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 24 листопада 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач погодився з тим, що заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг.

ОСОБА_2 належним чином зобовязання за кредитним договором не виконував, в результаті чого станом на 11.04.2017 року утворилася заборгованість в розмірі 14741,47 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 4258 грн. 85 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 3282 грн. 53 коп.; заборгованості за пенею 6021 грн. 92 коп.; штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (відсоткова складова) 678 грн. 17 коп.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив наявності правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, проте не може погодитись із розміром вказаної заборгованості, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту укладеного кредитного договору б/н вбачається, що 24 листопада 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_2 кредитний ліміт на кредитну картку в обмін на його зобовязання, як позичальника, повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в обумовлені договором строки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Як вбачається зі змісту кредитного договору, сторони встановили як строк дії договору строк дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів (процентів за користування кредитним лімітом).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статей 526, 1054, 1055 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 виконав свої зобовязання відповідно до умов укладеного кредитного договору. Не надано таких доказів відповідачем суду апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що з відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість за кредитним договором.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (відсоткова складова) 678 грн. 17 коп. задоволенню не підлягають, у звязку з чим розмір заборгованості стягнутий судом першої інстанції, має бути зменшений, з огляду на наступне.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.7.6 передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний уплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій.

Одночасно, п. 2.1.1.12.6.4. умов та правил надання банківських послуг визначено, що в разі непогашення суми простроченого кредиту понад 210 днів позичальник сплачує банку пеню, яка розраховується по формулі встановленій в п.2.1.1.12.6.1.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

В даному випадку Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено одночасне застосування двох видів неустойки - штрафу і пені за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає неправомірним застосування банком двох видів відповідальності за порушення умов кредитного договору пені та штрафу.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач, на його думку, звернувся з позовом до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки починаючи з моменту укладення кредитного договору відповідач порушував умови кредитного договору, не своєчасно сплачував кредит та відсотки по ньому, позивач про порушення свого права дізнався ще в 2010 році, проте з позовом до суду звернувся в червні 2017 року, оскільки, відповідно до вимог ст. 261 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно виписки з карткового рахунку відповідача, останні розрахункові операції останній вчиняв у березні 2017 року (а.с.49-50), після чого позивач в червні 2017 року, звернувся до суду, тому колегія суддів приходить до висновку про те , що позивачем по справі не пропущено строків звернення до суду.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що позивачем по справі не надано доказів того, що відповідачем по справі в березні 2017 року було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки в даному випадку сплата заборгованості за кредитним договором в березні 2017 року не має правового значення, оскільки, як вбачається із виписки з карткового рахунку відповідача, останній протягом тривало часу частково виконував зобовязання щодо погашення кредитної заборгованості та останні три роки періодично сплачував грошові кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

В даному випадку погашення відповідачем кредитної заборгованості свідчить про переривання строку позовної давності, у звязку із чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

На підставі вище наведеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (відсоткова складова) 678 грн. 17 коп. та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог та зміни у звязку з цим рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором про надання банківських послуг б/н від 24.11.2010 року, зменшивши цей розмір з 14741 грн. 47 коп. до 13563 грн. 30 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Віталійовича- задовольнити частково.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (відсоткова складова) 678 грн. 17 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року змінити в частині розміру стягнутої з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» заборгованості за договором про надання банківських послуг б/н від 24.11.2010 року, зменшивши цей розмір з 14741 (чотирнадцять тисяч сімсот сорок одна) гривня 47 копійок до 13563 (тринадцять тисяч пятсот шістдесят три) гривні 30 копійок.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: