УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Капітонова В. І., при секретарі Нарижній О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про відновлення втраченого судового провадження з ініціативи суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, закінченої ухваленням рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 30 листопада 2011 року ,-

ВСТАНОВИВ:

До Селидівського міського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа. Заява обґрунтована тим, що 30 листопада 2011 року Ворошиловським районним судом м. Донецька ухвалено рішення по цивільній справі № 2-3806/11 за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Після ухвалення зазначеного рішення нею був отриманий виконавчий лист та направлений до Микитівського ВДВС м. Горлівки, тобто знаходиться на території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20 серпня 2018 року ініційовано питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, закінченої ухваленням рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 30 листопада 2011 року.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно ч.1 ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася(окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані(видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу дубліката виконавчого листа , 30 листопада 2011 року Ворошиловським районним судом м. Донецька було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2.

Відповідно до розпорядження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14 пред'явлена заява підлягає розгляду Селидівським міським судом Донецької області.

Відповідно до довідки Селидівського міського суду Донецької області № 150/18 від 06 серпня 2018 року справу № 2-3806/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, яка перебувала у провадженні Ворошиловського районного суду м. Донецька, до Селидівського міського суду Донецької області не передано. Відповідно до бази даних Ворошиловського районного суду м. Донецька , яка надана в користування Селидівському міському суду Донецької області по справі № 2-3806/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини ухвалено рішення 30 листопада 2011 року , яке набрало законної сили 13 грудня 2011 року. Інша інформація по справі відсутня.

При вирішенні питання про відновлення втраченого судового провадження судом було досліджено копію рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 30 листопада 2011 року.

Інших документів, які містилися в матеріалах справи, сторони суду не надали.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що наявні в справі копії документів на думку суду є належними та достатніми для часткового відновлення втраченого провадження, суд, перевіривши зібрані матеріали, вважає, що є підстави для відновлення втраченого судового провадження в частині змісту рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 30 листопада 2011 року.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. ст. 488, 489, 493, 494 ЦПК України ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Частково відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-3806/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в частині документів, що були втрачені, а саме: рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 30 листопада 2011 року.

Встановити повний зміст відновлених документів:

«

2-3806/11

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2011 року Ворошиловський районний суд м. Донецька в складі:

головуючого - судді Алтухової О.С.,

при секретарі - Щукіній О.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Донецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів утримання дитини та дружини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів утримання дитини та дружини, посилаючись на наступні обставини.

09 квітня 2010 року між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб.

Під час перебування у шлюбі, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, у них народилась донька ОСОБА_4.

На протязі останніх місяців сімейне життя між нею та Відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, ст. 180 СК України встановлює обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З лютого 2011 року Відповідач не приймає участі в вихованні їхньої доньки, не спілкується з нею, не надає фінансової допомоги на її утримання. Їхня донька, якій лише 1 рік, потребує необхідного для її віку, збагаченого вітамінами, харчування, розвиваючі іграшки та книжки, значної кількості відповідного порам року одягу. Все це та всі інші витрати, пов'язані з розвитком лікуванням їхньої дитини, (наприклад, витрати на лікування) оплачує вона самостійно. Варто наголосити, що Відповідач навіть не пропонує їй ніякої фінансової допомоги на утримання доньки.

Це свідчить про ухиляння Відповідача від виконання покладеного на нього у відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України обов'язку утримувати свою дитину.

Ч. 1 ст. 75 СК України встановлений обов'язок дружини, чоловіка матеріально підтримувати один одного. Також, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У разі розірвання шлюбу дружина, з якою проживає дитина, не втрачає надане їй ч.2 ст. 84 СК України право на утримання чоловіка. Таким чином, оскільки з нею проживає малолітня донька, якій 1 рік, вона має право на утримання від чоловіка - батька дитини, тобто від Відповідача, до досягнення дитиною трьох років.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходів), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення ОСОБА_4 трьохрічного віку.

В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позову, надала пояснення аналогічні викладеним в позові. Наполягала на його задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення проти позову згідно яких просив стягувати аліменти на дитину в розмірі 250 гривень, а в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини відмовити, оскільки у нього відсутня можливість надавати їй таку матеріальну допомогу через невеликий заробіток та знаходження на його утриманні батька.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09.04.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.04.2010 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, сторони мають від шлюбу дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_2 працює в ТОВ «Д.І.А.Н.»з 21.09.2009 року по теперішній час на посаді директора та отримує заробітну платню в середньому 900,00 гривень на місяць, що підтверджується довідкою №1 від 28.11.2011 р.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Стаття 181 Сімейного Кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 11.11.2011 р.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про обов'язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

В той же час суд відмовляє позивачу в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення ОСОБА_4 трьохрічного віку, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч.2 ст.76 Сімейного кодексу України після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Так, згідно наданих відповідачем до суду доказів, його середньомісячний заробіток складає 900,00 гривень, на його утриманні знаходиться батько ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яякий є інвалідом 1 групи та потребує стороннього догляду, таким чином суд дійшов висновку про відсутність у відповідача можливості надавати позивачці матеріальну допомогу.

На підставі ст.ст.76, 84, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України і керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів утримання дитини та дружини -задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходів), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 листопада 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 188,20 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

В іншій частині позовних вимог - відмовити

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Ворошиловський районний суд м. Донецька протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення надруковане у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Ворошиловського

районного суду м. Донецька О.С. Алтухова»

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. І. Капітонов