29.09.2018 Справа № 756/6958/18
Унікальний номер 756/6958/18
Справа № 2/756/4305/18
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

28 вересня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Бондаренко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач у березні 2012 р. вона познайомилась із відповідачем, а з червня 2012 р. почали жити разом у в квартирі батьків позивача - АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1. у позивача та відповідача народився син ОСОБА_3, а у березні 2013 р. відповідач пішов від своєї цивільної дружини - позивача та з грудня 2013 р. (зі слів позивача) взагалі перестав цікавиться позивачем та спільним сином.

Як вказує позивач дитині на даний час 5 років, і він не знає батька, так як відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків.

Позивач має бажання і фінансову можливість здійснювати закордонні поїздки з дитиною і забезпечувати її самостійний виїзд за кордон України за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, та вважає, що це є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення банківських прав та обов'язків.

У зв'язку з чим просить суд даний позов задовольнити.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків».

Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі, так як позовні вимоги позивача не перевищують суму 170000 грн.

Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив обставини, що викладені нижче.

Згідно до вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.

Так судом встановлено, що з березня 2012 р. позивач знайома із відповідачем, а з червня 2012 р. почали жити разом у в квартирі своїх батьків - АДРЕСА_1. Від даного спільного мешкання ІНФОРМАЦІЯ_1. у позивача та відповідача народився син ОСОБА_3, і на даний час відвідує дошкільний навчальний заклад № 572

Згідно вимог ст. 141 СК України мати, батько дитини мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та знаходиться на повному утриманні позивача.

Позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок, оздоровлення дитини.

Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Як з'ясував суд, у зв'язку із відсутністю відповідача з грудня 2013 р. у квартирі де вони мешкали однією сім'єю, 31.05.2018 р. позивач подала позов до суду щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21.01.1994 р. № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57.

У відповідності до п. 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункт пропуску. Згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим із батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.

Як з'ясовано судом, Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює конкретний (одноразовий) виїзд дитини за кордон із визначенням його початку й закінчення. Надання дозволу на необмежений виїзд дитини за кордон без дозволу одного з батьків за рішенням суду законодавством не передбачено та суперечить положенням цього Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст. 141, 153, 157 СК України.

Згідно п.п. 2 п. 7 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон затверджених постановою КМ України № 152 від 07.05.2014 р., з наступними змінами і доповненнями, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники); у разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства чи за наявності виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не на постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі.

Оскільки, у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітнього сина за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та надання дозволу на виготовлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон без згоди батька з обов'язковим поверненням в Україну.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Тому керуючись ст. 12, 19, 81, 258-259, 263-265, 273, 280, 284, 353, 354 ЦПК України, ст. 19, 141, 150, 171 СК України, ст. 313 ЦК України, в'їзду в Україну громадян України», Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон без згоди батька - задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (і.к. НОМЕР_1) зареєстрована АДРЕСА_1 на оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2., з обов'язковим поверненням в Україну.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (і.к. НОМЕР_1) судовий збір в сумі 704,80 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: К.А. Васалатій