Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 310/7210/17 Головуючий у 1 інстанції: Вірченко О.М.
№ 22-ц/778/2914/18 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Воробйової І.А.

Полякова О.З.

секретар: Семенчук О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна об'єктом права спільної власності, поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що з 10 березня 2004 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_4, зареєстрованим відділом РАЦС Бердянського МУЮ, актовий запис № 87, від шлюбу сторони мають малолітнього сина. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. На підставі договору дарування від 18 липня 2002 року за відповідачем зареєстровано право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 в м. Бердянську. У відповідності із ст. 24 КпШС України, який діяв на час придбання будинку, вказаний будинок є роздільним майном, яке особисто належало чоловіку. В період з 01 серпня 2004 року по 29 вересня 2006 року для поліпшення побутових умов мешкання сім'ї позивачкою з відповідачем було демонтовано літню кухню «Е», літню кухню «З», вбиральню «Д» та збудовано двоповерховий житловий будинок літ. «Б» загальною площею 119,6 кв.м, житловою - 40,1 кв.м, двоповерхову будівлю літнього типу літ. «В» площею 61,9 кв.м та балкон до «В», замощення ІІ площею 38,2 кв.м, вигрібну яму № 4, замінено ворота № 2, паркан № 3, паркан № 1, облаштовано водопровід «Г». Оскільки вказане будівництво здійснювалось на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети, але без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, та належно затвердженого проекту, в силу ст. 376 ЦК України збудоване майно вважалось самовільними об'єктами. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 27 червня 2017 року поділено будівельні матеріали та конструктивні елементи, які є спільним сумісним майном подружжя та були використані під час будівництва, кожній із сторін було виділено по 1/2 частці у праві спільної сумісної власності подружжя будівельних матеріалів, обладнання та конструктивних елементів, використаних для будівництва вищезазначеного майна. Згідно інформації інспекції ДАБК у Запорізькій області, наданої під час розгляду вищевказаної справи, та пояснень ОСОБА_4, декларація про готовність зазначеного об'єкта до експлуатації не реєструвалась, об'єкт до експлуатації не вводився. 10 жовтня 2017 року під час звернення до ІДАБК Запорізької області із заявою про прийняття виділеного їй об'єкта будівництва до експлуатації, позивачці стало відомо, що 31 грудня 2015 року ДАБК було зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19 липня 2017 року за ОСОБА_4 здійснено реєстрацію права власності на вищевказане новостворене майно, причому підставою виникнення права власності зазначено Декларацію про готовність об'єкта до експлуатацію, видану 31 грудня 2015 року. В зв'язку із значним збільшенням вартості будинку в період з 10 березня 2004 року по 10 серпня 2012 року внаслідок проведення відповідних будівельних робіт, на підставі ч. 1 ст. 62 СК України вказане майно повинне бути визнано об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на розділ майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, згідно із ст. 70 СК України у випадку розділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, частки є рівними. Крім зазначеного, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 13 березня 2007 року, ОСОБА_4 на праві власності належить земельна ділянка площею 564 кв.м по АДРЕСА_1 в м. Бердянську. В зв'язку із будівництвом подружжям на земельній ділянці житлового будинку, право власності на який виникає в обох з подружжя, відповідно у обох з подружжя виникає право і на земельну ділянку, відведену для будівництва будинку.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд, визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 будинок АДРЕСА_1 в м. Бердянську; поділити спільне сумісне майно, виділивши та визнавши право власності на 1/2 частку будинку та на 1/2 частку земельної ділянки за вказаною адресою за кожним.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд безпідставно відмовив у позові, помилково мотивував свій висновок тим, що вже розглянутий спір з приводу розподілу майна, а також не врахував, що хоча раніше і були розподілені будівельні матеріали, які були використані у будівництві будинку, але наразі будинок вже прийнятий до експлуатації, відтак вона має право на його частину.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з 10 березня 2004 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 видане відділом РАЦС Бердянського міськуправління юстиції 10 березня 2004 року). 14 жовтня 2005 року у них народився син ОСОБА_5

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано.

На підставі договору дарування від 18 липня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Данціг С.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 2078, ОСОБА_4 прийняв у дар від ОСОБА_7 жилий будинок АДРЕСА_1 в м. Бердянську, розташований на земельній ділянці розміром 564,1 кв.м. Відповідно до п. 1 цього договору дарування на час його укладення на зазначеній земельній ділянці знаходяться один одноповерховий шл/наб., житловою площею 10,9 кв.м., жилий будинок, зазначений по плану літ. «А», сіни сам., лич.цегл. «а» = 5,5 кв.м., літня кухня саман. «Е» = 14,4 кв.м., літня кухня саман. «З» = 5,7 кв.м., вбиральня дерев. «Д», паркан дерев. № 1, калитка дерев. № 2, замощення оцем.1, ганок оцем.до «З».

У відповідності з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданим 13 березня 2007 року, ОСОБА_4 на підставі рішення Бердянської міської ради від 22 червня 2006 року № 20 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0564 га, яка розташована по АДРЕСА_1 в м. Бердянську Запорізької області.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 96336432, на підставі договору дарування, серія та номер 2078, виданого 18 липня 2002 року, та декларації про готовність об'єкта до експлуатації, серія та номер ЗП78, виданої 31 грудня 2015 року, за ОСОБА_4 здійснено реєстрацію житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи від 26 квітня 2018 року № 156/04-18 та листа судового експерта ОСОБА_8 від 01 червня 2018 року № 01/06-01, у період з 10 березня 2004 року по 10 серпня 2012 року вартість житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Бердянську збільшилась на 2 203 546 грн.; двоповерховий будинок «Б», двоповерхова будівля літнього типу «В», замощення ІІ, вигрібна яма № 4, ворота № 2, паркан № 3, паркан № 1, водопровід «Г», балкон до «В» складають 95,6 %, або 19/20 частку від вартості житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Бердянську.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 27 червня 2017 року було поділено будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи, які є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та були використані під час будівництва двоповерхового житлового будинку «Б», двоповерхової будівлі літнього типу «В», що знаходяться за адресою: м. Бердянськ, АДРЕСА_1, та виділено ОСОБА_3 в рахунок 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи, які були використані під час будівництва перших поверхів житлового будинку «Б» та двоповерхової будівлі літнього типу «В»; ОСОБА_4 в рахунок 1/2 частки у праві спільної сумісної власності виділено будівельні матеріали та конструктивні елементи, які були використані під час будівництва других поверхів житлового будинку «Б» та двоповерхової будівлі літнього типу «В»; поділені будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи, які є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та були використані під час будівництва замощення II, вигрібної ями № 4, воріт № 2, паркану № 3, паркану № 1, водопроводу «Г», балкону до «В», що знаходяться за адресою: м. Бердянськ, АДРЕСА_1, визнано за сторонами право власності за кожним на 1/2 частку будівельних матеріалів, обладнання та конструктивних елементів, які були використані під час будівництва замощення II, вигрібної ями № 4, воріт № 2, паркану № 3, паркану № 1, водопроводу «Г», балкону до «В» та знаходяться за адресою: м. Бердянськ, АДРЕСА_1.

Тож судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що на час розірвання шлюбу сторони мали у спільній власності будівельні матеріали, що використовувалися ними для зведення на той час самочинного будівництва.

Також на час розірвання шлюбу та вирішення питання про розподіл спільного майна, сторони вирішили спір шляхом звернення до суду та отримання судового рішення про розподіл будівельних матеріалів.

Як зазначив суд першої інстанції, за ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, тому такий об'єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Також суд першої інстанції врахував, що спір між подружжям може бути вирішений трьома способами: 1) поділ об'єкта незавершеного будівництва; 2) визнання права на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку; 3) залишення його у власності однієї зі сторін з присудженням грошової компенсації.

Завершений житловий будинок і об'єкт незавершеного будівництва мають різну вартість, що впливає на вартість частки.

Оскільки на момент припинення шлюбу між сторонами спірний житловий будинок не було визнано спільною сумісною власністю сторін, а було здійснено визнання за сторонами права на будівельні матеріали, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що таким чином спір між сторонами був вирішений.

При апеляційному розгляді, позивач підтвердила те, що наразі на виконанні перебуває судове рішення про розподіл будівельних матеріалів, що свідчить про те, що вирішений судом спір щодо розподілу майна подружжя вже знаходиться на завершальній стадії.

За ст. 1 Закону України « Про виконавче провадження» , - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень.

Жодних питань про зміну способу виконання судового рішення, яким було вирішено питання про розподіл майна, позивачем не порушувалося.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 червня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 28 вересня 2018 р.

Головуючий:

Судді: