РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/37/18

Провадження №2/568/326/18

25 вересня 2018 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Гуменюк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Радивилів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

у Радивилівський районний суд звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2, в якому просить збільшити розмір аліментів, стягуваних із відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 03.10.2014 року та стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у більшому розмірі.

Позивач у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, де зазначила, що позовні вимоги підтримує, а справу просить розглянути за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги щодо сплати аліментів у розмірі 1000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання дитини визнає.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на що, судом ухвалено проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Позивач та відповідач є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, що вбачається із свідоцтва про народження дитини від 11.02.2013 р. серії НОМЕР_2, видане 11.02.2013 р. Лідихівською сільською радою Кременецького району Тернопільської осбласті (а.с. 6). Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3, будучи дочкою сторін, ще не досягла вісімнадцятирічного віку.

Згідно виконавчого листа справа № 601/1902/14-ц, провадження №2/601/798/2014, виданий Кеменецьким районним судом Тернопільської області від 03.10.2014 р. стягуються щомісячно з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання дитини (а.с.5).

На даний час дочка ОСОБА_3 проживає з матір?ю.

Відповідно до поданого позову, суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на належне утримання, вважаючи за необхідне збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, з підстав, вказаних у позові, позивач звернувся до суду.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно приписів ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно внесених у 2017 році змін до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд враховує, що обов'язок із утримання дітей покладається на обох батьків.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан в бік погіршення. Відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у більшому розмірі. Судом враховано, що відповідач є здоровою молодою працездатною людиною, тобто таким, що в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі, та в матеріалах справи відсутні відомості, що спростували б такий висновок.

Разом з тим, оцінюючи наявні у справі матеріали, відсутність підтвердження офіційного працевлаштування відповідача, та подану заяву відповідача про часткове визнання позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання ОСОБА_3, однак у меншому розмірі, а ніж заявлено позивачкою.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня 2018 року 1860 грн, з 1 липня 1944 грн, з 1 грудня 2027 грн.

Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб, обов'язок обох батьків у рівних частинах здійснювати утримання дітей та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для збільшення розміру аліментів до 1 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є співрозмірним із розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не буде надто обтяжливим для платника аліментів.

Таким чином, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Як вбачається із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

А відтак, враховуючи, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема, у справах про стягнення аліментів, при цьому відповідач не звільнений від сплати такого, з огляду на задоволення вимог про стягнення аліментів, наявні підстави для стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 180, 192 СК України, ст.ст. 12, 13, 89, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються щомісячно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_3, виданий 12.12.2015 р. Кременецьким РС УДМС України в Тернопільській області) на утримання дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановити їх у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які необхідно стягувати щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору (реквізити для зарахування коштів: отримувач: УК у Радивилівському районі/Радивилівський район/22030101; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998; номер рахунка: 7361; код класифікації доходів бюджету: 22030101; найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір (державна судова адміністрація України, 050).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Рівненської області безпосередньо або через Радивилівський районний суд Рівненської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 25 вересня 2018 року.

Суддя М.В. Панчук