Справа № 628/1747/18
Провадження № 2/628/983/18
25 вересня 2018 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Цендра Н.В.,
за участю секретаря - Кравцової В.М.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Куп'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської товарної біржі, третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, суд, -
Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог.
Представник відповідача - Харківської товарної біржи у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання поштового відправлення. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Третя особа згідно інформації отриманої від начальника Куп'янського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 про що наявний відповідний актовий запис про смерть №1465 від 12 червня 2018 року.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, також не подав відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.
30 січня 1998 року ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_2 (продавець) уклали договір купівлі-продажу нерухомості, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Договір був зареєстрований відповідачем - Харківською Товарною Біржею (ХТБ) на підставі Закону України «Про товарну біржу», однак нотаріально не посвідчений. Факт користування послугами ХТБ підтверджується ксерокопією фіскального чеку та ксерокопією договору Н6-45 укладеного в м. Харкові (а.с. 4, 6).
29 січня 1998 року вищевказаний договір був зареєстрований в Куп'янському бюро технічної інвентаризації, про що зроблено відповідний запис в реєстровій книзі №10 за реєстровим №1719. Право власності на житловий будинок та господарські споруди розташовані за адресою: АДРЕСА_1, також підтверджується ксерокопією технічного паспорту НОМЕР_2 на житловий будинок, ксерокопією домової книги та ксерокопією державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 (а.с. 7-10).
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Згідно ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Тому до правовідносин щодо визнання дійсності укладеного договору купівлі-продажу від 1998 року потрібно застосовувати положення ЦК України в редакції 1963 року.
Згідно ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповід но до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.
Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.
Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. за №1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.
Судом встановлено, що позивач керуючись законодавством, яке діяло на момент укладення спірного договору купівлі-продажу, повністю виконав умови договору купівлі-продажу та зареєстрував вказаний договір, який був посвідчений біржею, а не нотаріусом, в бюро технічної інвентаризації, що не суперечило вимогам законодавства, яке існувало на момент укладення такого договору, а тому суд вважає, що спірний будинок був набутий в уставленому законом порядку та є власністю позивача.
Крім того, чинне законодавство України передбачає особливий порядок захисту права власності. В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
На підставі вище викладеного, беручи до уваги, що на момент укладення спірного договору купівлі-продажу квартири сторонами було дотримано всіх вимог діючого на той час законодавства і укладені договори товарною біржою були прирівняні до договорів зареєстрованих в нотаріальному порядку та не потребували засвідчення договору у нотаріуса. Крім того, з договору зареєстрованого відповідачем вбачається, що позивач та продавець майна домовилися про вартість будинку, позивач сплатила договірну суму, та у встановленому законом порядку зареєструвала набуте право власності в органах БТІ, тому, з метою захисту непорушного права на власність, суд задовольняє заявлені уточнені позовні вимоги у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 89, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Уточнений позов ОСОБА_1 до Харківської товарної біржі про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 укладений 29 січня 1998 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований Харківською Товарною Біржею - дійсним.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Куп'янський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. (п. 15, п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий : Н.В.Цендра