АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року

м. Рівне

Справа № 556/1896/16-ц

Провадження № 22-ц/787/1393/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Ковальчук Н.М., Бондаренко Н.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянула в порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2016 року, постановленого у складі судді Поровського В. А. , у справі № 556/1896/16-ц

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позов мотивовано тим, що з 23 листопада 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, від якого мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказувала, що після розірвання шлюбу дочка перебуває на її утриманні, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має постійний заробіток.

Посилаючись на викладені обставини, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 жовтня 2016 року і до настання повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно із частиною другою статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідач у письмовій заяві погодився сплачувати аліменти в такому розмірі, має на утриманні дитину від іншого шлюбу та непрацездатних батьків, тому саме в такому розмірі аліменти підлягають стягненню із відповідача на утримання дитини.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач покликалася на його незаконність та необґрунтованість через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

На її обґрунтування зазначала про невиконання відповідачем свого обов'язку, який покладений на нього ст. 180 СК України щодо утримання своєї дитини. Всі зобов'язання щодо утримання дочки він переклав на неї. Однак самостійно утримувати дитину та забезпечити її належний матеріальний рівень проживання вона не в змозі. Добровільно відповідач матеріальної допомоги не надає.

Відповідач має постійне місце роботи, працює водієм швидкої медичної допомоги, а тому вважала, що розмір аліментів на утримання дитини слід визначити в 1/3 частці від його заробітку (доходу).

Крім того, посилалася на недодержання судом вимог ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення.

З цих підстав просила рішення суду першої інстанції змінити, стягнувши аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2005 року по 01 серпня 2011 року.

У період шлюбу сторін народилась дочка ОСОБА_4 , яка проживає з матірю.

Відповідач після розірвання шлюбу 22 вересня 2015 року уклав новий шлюб. Від цього шлюбу має дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_2 працює водієм в Комунальному закладі «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Рівненської обласної ради Володимирецької підстанції Сарненськї станції.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до частини першої статті 182 СК України(у редакції, чинній на час розгляду справи) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено,що прожитковий мінімум, необхідний для нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, продуктів харчування,а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, для дітей віком від 6до 18 років з 01січня 2018року становить1860 гривень, а з 1 липня 2018 року становить 1944 грн.

У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов'язує їх виключно зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.

Позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька.

Враховуючи вищенаведені обставини, права дитини на достатній життєвий рівень, матеріальний стан позивачки, відповідача та стан його здоровя наявність у платника аліментів іншої сімї та малолітніх дітей, невеликий дохід у вигляді заробітної плати, а також внесені зміни до законодавства з метою захисту прав дітей про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, апеляційний суд приходить до висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог .

Частиною 1статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, позивач не надала належних та достатніх доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки на дитину.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. (ч.6 ст.81 ЦПК України)

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального права воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволенню позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381-384, 390 ЦПК України, ст.ст.181, 182 СК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в сумі 1157,52 грн. 551,2+606,32

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: