Ухвала

17 вересня 2018 року

м. Київ

справа №754/16887/14-ц

провадження №61-2084ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва

від 13 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві, про стягнення депозитного вкладу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві, про стягнення депозитного вкладу.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалоюАпеляційного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму грошового внеску з нарахованими процентами в розмірі 169 260,93 грн за договором від 23 січня 2014 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

29 серпня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулосяіз касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року в указаній вище справі.

Відповідно до підпункту 14 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України №-2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 325 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваних судових рішень) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

З огляду на зазначене, останній день строку на касаційне оскарження рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року припадав на 04 грудня 2017 року.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Звертаючись 29 серпня 2018 року до Верховного Суду з касаційною скаргою, ПАТ КБ «ПриватБанк» заявило клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивуючи його тим, що у листопаді 2017 року та у березні 2018 року заявник вже звертався з касаційними скаргами, які судом касаційної інстанції залишались без руху для усунення недоліків та в подальшому, в силу не усунення недоліків, були визнанні неподаними та повернуті заявнику.

Наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки учасники справи мають право оскаржити судові рішення у встановленому порядку, зокрема з додержанням встановленого Цивільним процесуальним кодексом України строку. При цьому, процесуальним законом передбачено можливість поновлення пропущеного строку у разі його пропуску з поважних причин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що з листопада

2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» двічі звертався з касаційними скаргами на вищевказані судові рішення, які не відповідали за формою і змістом вимогам ЦПК України, у зв'язку із чим залишались судом касаційної інстанції без руху для усунення недоліків, про що постановлялись відповідні ухвали та які отримувались заявником.

Про необхідність усунення вказаних судом недоліків касаційної скарги

ПАТ КБ «ПриватБанк» було обізнане. Разом з тим, протягом значного періоду (майже 1 рік) заявник не вчиняв дій щодо належного їх усунення та приведення касаційної скарги у відповідність до норм ЦПК України, у зв'язку з чим ухвалами суду касаційної інстанції від 25 січня 2018 року та від 06 серпня 2018 року подані ним касаційні скарги визнавались неподаними та повертались.

Невиконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну скаргу.

Повернення касаційної скарги не перешкоджало та не викликало труднощів для своєчасного вчинення заявником дій щодо виконання протягом встановленого судом строку для виконання вимог суду та виправлення недоліків, які містились у поданих ним касаційних скаргах.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У клопотанні про поновлення процесуального строку заявник не наводить поважних причин, що перешкодили звернутися до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою з дотриманням процесуальних строків та які б виправдовували втручання касаційного суду у принцип правової визначеності судового рішення зі спливом більш як 1 року з моменту набрання ним законної сили.

З урахуванням наведеного та відповідно до положень частини третьої статті 393 ЦПК України касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику строку для подання заяви про поновлення пропущеного строку з наведенням інших підстав для його поновлення з наданням відповідних доказів на підтвердження наведених ним обставин, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати, наведені у клопотанні публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про поновлення строку на касаційне оскарження причини пропуску процесуального строку неповажними.

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва

від 21 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва

від 13 листопада 2017 року залишити без руху.

Надати строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків до 16 жовтня

2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька