Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 442/3526/15-ц

провадження № 61-6546 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1,

суб'єкт оскарження - державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Дрогобицького міського управління юстиції у Львівській області

Кушнір С. Т.,

заінтересована особа - оцінювач Товариства з обмеженою відповідальністю «Периметр» ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 вересня 2017 року у складі судді Гарасимків Л. І. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року у складі колегії суддів:

Савуляка Р. В., Крайник Н. П., Мельничук О. Я.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дрогобицького міського управління юстиції у Львівській області Кушнір С. Т. (далі державний виконавець Кушнір С. Т.), заінтересована особа - оцінювач Товариства з обмеженою відповідальністю «Периметр» ОСОБА_3 (далі оцінювач ОСОБА_3).

На обгрунтування скарги зазначав, що у відділі Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області (далі ВДВС Дрогобицького МУЮ у Львівській області) знаходиться на виконанні виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 442/567/13-ц, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2, в рахунок задоволення майнових вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «КД Життя» (далі ПрАТ «СК «КД Життя») у розмірі 275 154,39 грн та судового збору у розмірі 2 751,54 грн.

20 травня 2015 року він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, під час якого виявив, що виконавче провадження відкрито, а належна йому квартира продана на прилюдних торгах.

Зазначив, що жодного документу в рамках виконавчого провадження він не отримував, а тому був позбавлений можливості добровільно виконати рішення суду. Крім того, постановою державного виконавця Кушнір С. Т. від 01 жовтня 2014 року для проведення оцінки всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження» було призначено оцінювача, а не суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який не був визначений на конкурсних засадах, як це передбачено частиною другою статті 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Вважав оцінку предмету іпотеки необ'єктивною, такою, що є явно заниженою. Також, вказував на те, що його не було повідомлено про результати проведеної оцінки належного йому майна.

Посилаючись на наведене, просив суд визнати незаконними дії ВДВС Дрогобицького МУЮ у Львівській області при виконанні виконавчого листа №442/567/13-ц, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом, про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1, в частині проведення оцінки предмету іпотеки; визнати незаконними дії ВДВС Дрогобицького МУЮ у Львівській області в частині неповідомлення йому результатів оцінки предмету іпотеки та щодо передачі на реалізацію предмета іпотеки за оцінкою, здійсненою з порушенням законодавства; поновити строк для оскарження звіту про оцінку майна; визнати незаконною оцінку майна.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 червня 2015 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2015 року апеляційну скаргу ВДВС Дрогобицького МУЮ у Львівській області задоволено частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 червня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року касаційне провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кушніра С. Т., заінтересована особа - оцінювач ОСОБА_3, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2015 року закрито.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду. Роз'яснено заявнику право звернення до суду із зазначеними вимогами в порядку позовного провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 вересня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що доводи скаржника щодо необ'єктивності і недостовірності проведеної оцінки арештованого майна та не повідомлення боржника про результати такої оцінки є необгрунтованими, оскільки державний виконавець повідомив боржника про результати визначення вартості арештованого майна у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення, боржник після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 27 березня 2015 року не звертався із запереченням щодо результатів оцінки арештованого майна, виконане на замовлення боржника рецензування звіту про оцінку майна не може братися до уваги, оскільки воно здійснено в порушення статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а відтак підстави для задоволення скарги відсутні.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 вересня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, вірно застосував норми матеріального та процесуального права, постановив законну та обгрунтовану ухвалу, підстави для зміни чи скасування якої відсутні.

У лютому 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1, у якій заявник просив скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року, та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити повністю.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам цивільного процесуального законодавства щодо законності та обгрунтованості, зокрема суди безпідставно не взяли до уваги рецензію на звіт про оцінку майна, не надали належної правової оцінки факту призначення державним виконавцем для проведення оцінки оцінювача, а не суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, не вжиття державним виконавцем заходів для встановлення місця фактичного проживання боржника та не отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження а також повідомлення про результати оцінки арештованого майна. За таких обставин вважав необгрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення скарги.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваних рішень в межах доводів касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновки судів попередніх інстанцій не спростовують.

Судами попередніх інстанцій установлено, що у ВДВС Дрогобицького МУЮ у Львівській області знаходиться на виконанні виконавчий лист № 442/567/13-ц, виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, в рахунок задоволення майнових вимог ПрАТ «СК «КД Життя», у розмірі 275 154,39 грн та судового збору в сумі 2 751,54 грн.

05 серпня 2014 року заступником начальника ВДВС Дрогобицького МУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження ВП №44264381, надано боржнику термін для добровільного виконання рішення суду до 11 серпня

2014 року. Постанову було надіслано боржнику за адресою, вказаною у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_1.

17 серпня 2014 року проведено опис належного боржнику майна - квартири АДРЕСА_2, про що складено акт опису і арешту майна.

01 жовтня 2014 року постановою державного виконавця Кушнір С. Т. для проведення оцінки арештованого майна призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ОСОБА_3, який має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_1, виданий 19 листопада 2013 року Фондом Держмайна України, експерта попереджено про відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

Відповідно до статті 383 ЦПК України 2004 року, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Умови та порядок примусового виконання рішень судів на час виникнення спірних правовідносин визначалися Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15 грудня 1999 року (далі Інструкція).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі, якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем (частина третя статті 58 зазначеного Закону).

12 грудня 2014 року державний виконавець Кушнір С. Т. направив повідомлення про результати оцінки майна з копією висновку про вартість об'єкту оцінки, на адресу боржника, зазначену у виконавчому листі (АДРЕСА_1), що підтверджується поштовими квитанціями та рекомендованим повідомленням, а тому посилання заявника на те, що державний виконавець не направив йому повідомлення про результати оцінки майна, є безпідставними.

Аналіз положень частини першої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, свідчить про те, що при проведенні в рамках виконавчого провадження визначення вартості майна боржника Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» підлягає застосуванню в частині регулювання діяльності залученого державним виконавцем суб'єкта оціночної діяльності, та не стосується порядку призначення такого суб'єкта державним виконавцем. Відтак, доводи заявника щодо неправильності визначення державним виконавцем суб'єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна боржника, зокрема не на конкурсних засадах, є необгрунтованими.

Не впливають на правильність рішень судів попередніх інстанцій також і посилання в касаційній скарзі на те, що для визначення вартості майна боржника державним виконавцем залучено оцінювача ОСОБА_3, а не суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю «Периметр» (далі ТОВ «Периметр»), директором якого є ОСОБА_3, оскільки в постанові державного виконавця від

01 жовтня 2014 року про проведення оцінки майна боржника зазначено дані сертифіката суб'єкта оціночної діяльності, виданого ТОВ «Периметр», яким і надано висновок про оцінку майна за підписом ОСОБА_3, який є директором цього товариства. Зазначене не вплинуло на правильність визначення вартості майна боржника, а тому не може бути підставою для скасування правильних по суті судових рішень з одних лише формальних міркувань.

Частиною четвертою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено обов'язок державного виконавця призначити рецензування звіту про оцінку майна у разі наявності заперечень сторони виконавчого провадження та право останньої оскаржити оцінку в судовому порядку.

З матеріалів справи убачається, що 27 березня 2015 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_8 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП № 44264381. Після ознайомлення, а ні заявник, а ні його представник не зверталися до ВДВС Дрогобицького МУЮ у Львівській області із заперечення проти результатів оцінки арештованого майна. Натомість заявник, в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», самостійно уклав договір на проведення рецензування звіту з Товариством з обмеженою відповідальністю «Експерт Ін» (далі ТОВ «Експерт Ін»).

З огляду на вищезазначене, суди першої та апеляційної інстанцій обгрунтовано не прийняли до уваги рецензію на звіт про оцінку майна, проведену

ТОВ «Експерт Ін».

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їм надали належну оцінку.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

В силу вимог зазначеної норми процесуального закону Верховний Суд не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначено характер правовідносин, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 грудня

2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

С.О. Погрібний

Г. І. Усик