Справа № 686/5059/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Потравному І.С.

з участю позивача-відповідача ОСОБА_1

представника позивача-відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

його представника ОСОБА_4

та представників відповідача-позивача Вичікова В.В.

Швеця В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна справа» про відшкодування шкоди та зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна справа» до ОСОБА_7 та ОСОБА_1 про стягнення витрат за зберігання майна та визнання майна самочинним будівництвом,

встановив:

ОСОБА_7 та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 та ТОВ «Приватна справа» про стягнення в солідарному порядку на користь ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 601543 грн. 82 коп. та моральної шкоди в розмірі 100000 грн. та на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 100000 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_3, виконуючи обов'язки генерального директора ТОВ «Приватна справа» при виконанні трудових обов'язків, пошкодив магазин-павільйон «ІНФОРМАЦІЯ_1», що на АДРЕСА_2, вартістю 573546 грн., а також майно, яке знаходилось в середині споруди, а саме: холодильну вітрину IGLOO WCHC 1,3 GL вартістю 6758 грн. 40 коп., холодильну вітрину IGLOO WCHC 1,5 GL вартістю 6969 грн. 60 коп., холодильну вітрину IGLOO WCHC 1 GcT вартістю 7761 грн. 60 коп., холодильник "ТОН-530" вартістю 3340 грн. 80 коп., п'ятнадцять металевих стільців загальною вартістю 1800 грн., вісімнадцять пластиковх стільців загальною вартістю 810 грн., обігрівач "Zilan" вартістю 144 грн., вентилятор "Clatronic" вартістю 37 грн. 50 коп., витяжку "Maan" вартістю 244 грн., стіл пластиковий вартістю 65 грн., чотири пивні бокали загальною вартістю 66 грн. 92 коп. Крім того, знищення вказаного майна призвело до позбавлення позивачів джерела існування, забезпечення продуктами харчування, одягом, речами першої необхідності, можливості погашати кредит, погіршення здоров'я та пошуків додаткових заходів щодо організації свого життя.

В подальшому ТОВ «Приватна справа» звернулось до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_1 про стягнення витрат за зберігання майна в сумі 215658 грн. 05 коп. та визнання магазину-павільйону «ІНФОРМАЦІЯ_1», що на АДРЕСА_2, самочинним будівництвом, посилаючись на те, що після демонтажу цього павільйону вказаному підприємсту було передано на зберігання кіоск-павільйон, рекламну щитову, чотири холодильні вітрини, кисневий балон, установку для виготовлення шаурми, бойлер-нагрівач, кавоварку, нагрівач повітря, плиту нагрівальну, дев'ять металевих стільців, дев'ять пластмасових стільців, п'ять дерев'яних столів та вентилятор, що підтверджується відповідним актом. Крім того, зазначають, що у позивачів за первісним позовом відсутнє право на земельну ділянку, на якій знаходиться спірний павільйон, право на його будівництво та правовстановлюючі документи на нього.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27 листопада 2017 року зустрічний позов ТОВ «Приватна справа» прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 та представник позивача-відповідача ОСОБА_2 вимоги первісного позову підтримали, а проти вимог зустрічного позову заперечують, посилаючись на наявність договору оренди земельної ділянки для встановлення павільйону на АДРЕСА_2 та надання дозволу на його встановлення.

В судовому засіданні представники відповідача-позивача ТОВ «Приватна справа» Вичіков В.В. та Швець В.Є. вимоги зустрічного позову підтримали, а проти вимог первісного позову заперечують, посилаючись на те, що магазин-павільйон «ІНФОРМАЦІЯ_1» є самочинним будівництвом, оскільки земельна ділянка для його будівництва не була відведена, у позивачів за первісним позовом відсутнє право власності чи інше речове право на спірний павільйон, відсутнє право власності, користування чи оренди на земельну ділянку на АДРЕСА_2, експерт не може порахувати розмір завданої шкоди від знесення даного павільйону, на наявність акта про зберігання майна з демонтованого магазину, які належать ОСОБА_9 та її чоловікові.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 проти вимог первісного позову заперечує, посилаючись на те, що він є фікцією, експертиза зроблена на припущеннях, на спірний павільйон відсутні правовстановлюючі документи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 проти вимог первісного позову заперечує, посилаючись на недоведеність оцінки пошкодженого майна та відсутність обгрунтування заподіяної моральної шкоди.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний задоволенню не підлягає.

Так, вироком Хмельницького міськрайонного суду від 14 листопада 2014 року зі змінами вироком апеляційного суду Хмельницької області від 7 вересня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2016 року ОСОБА_3 засуджено за ст. 194 ч. 2 КК України у виді 5 років позбавлення волі за те, що він дав вказівку (розпорядження) невстановленим слідством особам демонтувати належний ОСОБА_7 торговельний магазин-павільйон «ІНФОРМАЦІЯ_1», що на АДРЕСА_2, вартістю 205650 грн. При демонтуванні останніми 19 червня 2014 року близько 4 години вказаного магазину-павільйону, такий було розламано на частини. При цьому частина майна, яка знаходилась в середині споруди, а саме: холодильна вітрина IGLOO WCHC 1,3 GL вартістю 6758 грн. 40 коп., холодильна вітрина IGLOO WCHC 1,5 GL вартістю 6969 грн. 60 коп., холодильна вітрина IGLOO WCHC 1 GL вартістю 7761 грн. 60 коп., кавоварка "Solis S512" Master 5000 вартістю 4000 грн., піч для жарки шаурми вартістю 1700 грн., п'ять дерев'яних столів загальною вартістю 1000 грн., стілець в металевому корпусі вартістю 120 грн., обігрівач "Zilan" вартістю 144 грн., а всього майна на загальну суму 28453 грн. 60 коп., була пошкоджена.

Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2016 року з мотивувальної частини вказаного вироку виключено посилання на те, що ОСОБА_3 вчинив злочин, виконуючи обов'язки генерального директора ТОВ «Приватна справа» при виконанні трудових обов'язків.

Відповідно до вимог ст. 22 ч. ч. 1 та 2 п. 1 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до вимог ст. 1166 ч. 1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 82 ч. ч. 4 - 6 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до вимог ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 13 ч. 2 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду.

Однак, позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 не надано суду доказів про те, що він є власником чи співвласником пошкодженого майна, в зв'язку з чим відсутні підстави для відшкодування йому моральної шкоди.

Згілно вироку Хмельницького міськрайонного суду від 14 листопада 2014 року встановлено пошкодження належних ОСОБА_7 торговельного магазину-павільйону «ІНФОРМАЦІЯ_1», трьох холодильних вітрин, кавоварки, печі для жарки шаурми, п'яти дерев'яних столів, стільця в металевому корпусі та обігрівача "Zilan".

Згідно висновку експерта ОСОБА_10 №419/016 від 24 січня 2017 року ринкова вартість магазину-павільйону «ІНФОРМАЦІЯ_1», що на АДРЕСА_2, складає 573546 грн.

Таким чином, загальна вартість пошкодженого майна, заявленого в межах позовних вимог складає 595299 грн. 60 коп.

Відповідно до вимог ст. 23 ч. ч. 1 та 2 п. 3 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до вимог ст. 23 ч. ч. 3 та 4 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до вимог ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_3 позивач ОСОБА_7 перенесла нервовий стрес та душевні страждання у зв'язку із пошкодженням її майна. А тому на думку суду розмір даного відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача на її користь необхідно визначити в розмірі 50000 грн.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку стянути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 майнову шкоду в сумі 595299 грн. 60 коп. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

В решті вимог первісного позову необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 376 ч. ч. 1 та 2 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Судом встановлено, що 17 серпня 2001 року між виконавчим комітетом Хмельницької міської ради та ОСОБА_7 укладено договір оренди земельної ділянки площею 48 кв.м. під встановлення павільйону для реалізації продуктів на АДРЕСА_2.

Департаментом ЖКГ Хмельницької міської ради надано дозвіл ОСОБА_7 на встановлення тимчасового об'єкта: павільйону для торгівлі продовольчими товарами, що на АДРЕСА_2, на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 26 червня 2002 року №523.

Згідно довідки головного архітектора м. Хмельницького від 13 травня 2009 року №1/12-909 вказаний павільйон знаходиться на АДРЕСА_2 на земельній ділянці комунальної власності в межах червоної лінії та за межами земельної ділянки ТОВ «Приватна справа».

Таким чином, підстав для визнання вказаного павільйону самочинним будівництвом суд не знаходить.

Крім того, вказані обставини спростовують показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_9 про будівництво спірного павільйона чоловіком останньої.

Відповідно до вимог ст. 936 ч. 1 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до вимог ст. 937 ч. 1 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі.

Однак, представниками позивача за зустрічним позовом не надано суду доказів про укладання між ТОВ «Приватна справа» та ОСОБА_7 чи ОСОБА_1 відповідного договору зберігання.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що у вимогах зустрічного позову ТОВ «Приватна справа» до ОСОБА_7 та ОСОБА_1 про стягнення витрат за зберігання майна в сумі 215658 грн. 05 коп. та визнання магазину-павільйону «ІНФОРМАЦІЯ_1», що на АДРЕСА_2, самочинним будівництвом необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 82, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 376 ч. ч. 1 та 2, 936 ч. 1, 937 ч. 1, 1166 ч. 1, 1167 ч. 1 ЦК України, суд

вирішив:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 (29000, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_7 (АДРЕСА_3) майнову шкоду в сумі 595299 грн. 60 коп. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

В решті вимог первісного позову - відмовити.

У вимогах зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна справа» до ОСОБА_7 та ОСОБА_1 про стягнення витрат за зберігання майна в сумі 215658 грн. 05 коп. та визнання магазину-павільйону «ІНФОРМАЦІЯ_1», що на АДРЕСА_2, самочинним будівництвом відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 (29000, АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

21.09.2018