Справа № 471/552/18-ц
Провадження №2/471/284/18
Номер рядка звіту 38
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2018 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Скарницької І.Б.,

за участі секретаря - Данілової Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу № 471/552/18-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В своєму позові позивач зазначив, що 06 квітня 2013 року померла його мама ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 1,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :03:000:0007, яка розташована в межах території Кам'яно-Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №004728, виданого Братською райдержадміністрацією 05.08.2004 року. Ще за життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Кам'яно-Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області 14 жовтня 2003 року за № 87, в якому заповідала йому земельну частку (пай), в розмірі 1,509 умовних кадастрових гектар. 05 серпня 2004 року ОСОБА_3 отримано Державний акт на право власності, тобто було виділено в натурі земельну ділянку, при цьому змінено площу на 1,34 га. Однак мама не переробила заповіт із земельної частки (паю) на земельну ділянку у зв'язку із необізнаністю. Протягом шести місяців після смерті мами, позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу. Його сестра - відповідач по справі ОСОБА_2 отримала вже спадщину після смерті мами, а позивачу нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що у заповіті заповідальне розпорядження складене на земельну частку (пай) в розмірі 10,38 га, яка не є об'єктом нерухомо майна, а в наявності вона вже була виділена в натурі та видано Державний акт. Отже, отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо, в зв'язку з чим позивач звернулася до суду з позовною заявою для захисту своїх спадкових прав.

До початку судового засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності.

В судове засідання відповідач не зявився, до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив.

06 квітня 2013 року в м. Миколаїв Миколаївської області померла ОСОБА_3 (а.с. 7).

Після смерті останньої відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 1,34 га в межах території Кам'яно-Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії МК№ 004728, виданого 05 серпня 2004 року (а.с. 8).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 14.10.2003 року секретарем виконкому Кам'яно-Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області ОСОБА_4, зареєстрованого за реєстровим № 87, згідно якого заповідала земельну частку (пай) розміром 1,509 в умовних кадастрових гектарах позивачу (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_3, померлої 06.04.2013 року, була заведена спадкова справа № 117/2013 по Братській державній нотаріальній конторі Миколаївської області. Спадкоємцями після смерті останньої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 21).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Братською державною нотаріальною конторою Миколаївської області було рекомендовано позивачеві звернутися до суду, оскільки при ідентифікації заповіданого об'єкта встановлено, що належна земельна частка (пай) не є об'єктом нерухомого майна (а.с. 12).

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів.

Частиною 1 ст. 131 ЗК України, також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом.

Враховуючи вказане, суд вважає можливим визнати за позивачем право приватної власності на земельну ділянку площею 1,34 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кам'яно-Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області, кадастровий номер: :03:000:0007, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 06 квітня 2013 року, яка належала їй на праві власності згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №004728, виданого Братською райдержадміністрацією 05.08.2004 року.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право приватної власності на земельну ділянку площею 1,34 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кам'яно-Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області, кадастровий номер: :03:000:0007, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 06 квітня 2013 року, яка належала їй на праві власності згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №004728, виданого Братською райдержадміністрацією 05.08.2004 року.

Судові витрати залишити за позивачем.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

СуддяОСОБА_5