____________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/7754/18
Провадження № 2-з/520/33/18
УХВАЛА

25.06.2018 року

Київський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2018 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову, до його подання, шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Nissan Leaf», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу вказану заяву було розподілено судді Калініченко Л.В. та передано судді 25.06.2018 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: зокрема до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору, якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Статтею 3 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення позову справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу з 01 січня 2018 року складає 1762 гривні 00 копійок.

У звязку з чим, за подання до суду заяви про забезпечення позову підлягає сплаті судовий збір в сумі 352 гривні 40 копійок.

Заявником ОСОБА_3 надано до вказаної заяви дублікат квитанції №0.0..1 від 15.06.2018 року на підтвердження сплати судового збору в сумі 352 гривні 40 копійок.

Суд зазначає, що документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення звязку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Оригінал такої квитанції додається до всіх позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, інших судових документів, що направляються до судової інстанції.

Крім того, відповідно до п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за № 10, законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

У звязку з чим зазначаємо, що дублікат квитанції (платіжного доручення) про сплату судового збору не є оригіналом документу підтверджуючим сплату судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд не приймає дублікат вказаної квитанції №0.0..1 від 15.06.2018 року, як належний доказ підтверджуючий сплату судового збору в сумі 352 гривні 40 копійок.

Згідно з ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову, подана до суду без додержання вимог передбачених статтею 151 ЦПК України, а саме заявником не надано належного документа на підтвердження сплати судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову, у звязку з чим заява, у відповідності до вимог ч.9 ст. 153 ЦПК України, підлягає поверненню заявникові.

Керуючись ст. ст. 151, 153 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повернути ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Калініченко Л. В.