РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1853/18

27 вересня 2018 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/1853/18 за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що навчається

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що навчається.

В обґрунтування позовних вимог (із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог), вказує на те, що він є сином відповідача, навчається у Приватному вищому навчальному закладі "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем'янчука" на природно-географічному факультеті за напрямком підготовки "Туризм" на платній денній формі навчання, в зв'язку із чим потребує утримання. Оскільки мати позивача померла, вважає, що обов'язок по його утриманню в повній мірі повинен нести батько. Просить суд стягувати з відповідача на його утримання 6746 гривень, щомісячно, до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцятитрирічного віку. Окрім того, позивачем наведено орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на суму 7250 грн.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Присутній в судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково на суму 2000 грн., щомісячно. Пояснив суду, що на період літніх канікул сина, брав його з собою на заробітки за кордон, де останній заробляв гроші разом з відповідачем. Вказав, що з метою зменшення власних витрат, позивач може проживати у м.Костопіль Рівненської області у будинку своїх батьків, в якому ніхто не проживає.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Позивач в судовому засіданні не заперечив того, що їздив з батьком на заробітки. Пояснив суду, що знайшов дівчину у м.Рівному де і планує знайти роботу, а тому хоче проживати саме там. Проживати у гуртожитку не хоче.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1, батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_5, про що складено відповідний актовий запис за №59.

Згідно заочного рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 30.06.2015 по справі №564/971/15-ц розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Згідно листа №031/172 від 18.07.2018 виданого Приватним вищим навчальним закладом "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем'янчука" та договору №022/2108, ОСОБА_1 зарахований до начального закладу 18.08.2015, закінчення навчання - 30.06.2019. Неоплачена вартість навчання становить 9650 грн.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС України, ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки Opel Astra, 1999 року випуску.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 ОСОБА_3 на приватної власності належить земельна ділянка площею 0,095 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, яку передано для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Згідно звіту про оцінку майна, а саме житлового будинку та надвірних будівель і споруд, розташованого за адресою АДРЕСА_1, станом на 22.03.2016 ринкова вартість об'єкту оцінки складає 1743385 грн.

Згідно квитанції №0.0..1 від 22.08.2018 ОСОБА_1 було проведено оплату за навчання у розмірі 9800 грн.

Згідно додаткової угоди №1 від 11.12.2015 до договору про надання консультаційних послуг ВАТ91015 від 20 жовтня 2015 року, вартість послуг становить 14755 грн.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, із наданих суду доказів, суд встановив, що позивач - повнолітній син відповідача, ОСОБА_1, продовжує навчання, постійного місця роботи не має, а займається тимчасовими підробітками, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач постійного місця роботи не має, підтвердив, що грошей на утримання повнолітнього сина не сплачує, однак забезпечує його тимчасовими підробітками. Визнав позов на суму 2000 грн. щомісячно.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", станом на 01.01.2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1762 грн.

Так, визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб повнолітнього сина, який продовжує навчання, можливостей відповідача, суд дійшов висновку, що аліменти в розмірі 2500 грн., щомісячно, на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не буде надто обтяжливим для відповідача, є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Зазначена сума повністю покриватиме законодавчо встановлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, позивачем не доведено суду, що розмір його обов'язкових щомісячних витрат становить 6746 гривень.

За вказаних обставин, позов підлягає до задоволення на суму 2500 гривень, щомісячно. В решті позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Позов про стягнення аліментів був поданий 24.07.2018, а тому, за правилами ст.191 Сімейного кодексу України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.ч.1, п.3 ч.2, ч.8 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Водночас, ні позивачем, ні його представником не подано суду доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката. Договору на надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом та позивачем, суду подано не було. Орієнтовний розрахунок уточнено не було та до закінчення судових дебатів у справі стороною не було зроблено відповідної заяви про подання такого розрахунку та доказів понесення вказаних витрат протягом п'яти днів після ухвалення рішення.

За вказаних обставин, витрати на правничу допомогу адвоката відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, а також часткове задоволення позову, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 261 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що навчається - задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2; АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) аліменти на утримання повнолітнього сина, що навчається, у розмірі 2500 /дві тисячі п'ятсот/ гривень щомісячно з 23.07.2018 та до закінчення навчання ОСОБА_1, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2; АДРЕСА_1) в дохід держави 261 /двісті шістдесят одну/ гривню судового збору за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 01.10.2018.

СуддяВ. В. Левчук