Справа №: 272/735/18
Провадження № 2/272/441/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Брагіна В.І.,

при секретарі судових засідань Євдощук О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу № 2/272/441/18 за позовом ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2) про визнання права власності на спадкове майно, суд,-

встановив :

Позивачка звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування своїх вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_4, який до дня смерті проживав в с. Гальчин Андрушівського району Житомирської області. За життя він склав заповіт, яким заповів все, що все своє майно позивачці та відповідачу - ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, в тому числі на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку: площею 0,12 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою. Позивачка є спадкоємцем за заповітом першої черги, прийняла спадщину подавши відповідну заяву до нотаріальної контори та оримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідач також спадкоємець першої черги за заповітом, однак у визначений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2. Однак позивачка не може оформити свої спадкові права, оскільки на вищевказану земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені ще за життя власника (спадкодавця). Просила визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку, як на спадщину за заповітом після смерті батька, оскільки вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку.

В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, заначила, що позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_4, який до дня смерті проживав в с. Гальчин Андрушівського району Житомирської області (а.с. 6,7,9,11,16). За життя він склав заповіт, яким заповів все, що все своє майно позивачці та відповідачу - ОСОБА_3 (а.с.8). Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, в тому числі на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,12 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою. Земельна ділянка площею 0,12 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд була передана рішенням Гальчинської сільської ради Андрушівського району Житомирської області ОСОБА_4 у приватну власність (а.с. 17). Позивачка є спадкоємцем за заповітом першої черги, прийняла спадщину подавши відповідну заяву до нотаріальної контори та оримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією свідоцтва та повідомленням державного нотаріуса № 460/02-14 від 03.08.2018 року. Відповідач також спадкоємець першої черги за заповітом, однак у визначений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 (а.с. 10). Однак позивачка не може оформити свої спадкові права, оскільки на вищевказану земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені ще за життя власника (спадкодавця) (а.с. 15).

Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними.

Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328, 1225, 1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, ст. ст.81, 120, 125 ЗК України.

При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 1225 ЦК України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст.1269 ЦК України, згідно якої, спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з яким, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України, де вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації. Згідно ст.120 ЗК України, набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення, відсутність у спадкодавця державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки, в даному випадку правового значення не має.

Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачкою право власності на земельні ділянки: площею 0,12 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по АДРЕСА_1, як на спадщину за заповітом після смерті батька -ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості оформити своє право на спадщину.

Керуючись ст.ст.328,1216,1218,1220,1222,1266,1268,1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV, ст.ст. 120,125 ЗК України, ст.ст. 4, 76 - 89, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає : АДРЕСА_2, РНОКПП - НОМЕР_1, право власності на земельні ділянки: площею 0,12 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по АДРЕСА_1, як на спадщину за заповітом після смерті батька -ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасники справи, яким рішення не було вручене у день його проголошення мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дати вручення рішення суду.

Повне рішення виготовлено 24 вересня 2018 року.

Суддя:В. І. Брагін