РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої судді Пікули Н.В.

за участю секретаря - Оніщук О.Б.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

В своїй позовній заяві посилається на те, що 18 липня 1997 року помер її дід ОСОБА_5 і після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, в тому числі на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Турія» с. Галинівка Володимир-Волинського району, розміром 4,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0068724.

Вказує, що право на спадщину також мають відповідачі у справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є онуками померлого ОСОБА_5

Спадкоємців першої черги за законом немає.

Вона фактично прийняла спадщину після смерті діда, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Турія», розміром 4,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0068724 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, який помер 18 липня 1997 року

В підготовче судове засідання позивач не зявилась, подала суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та слухати справу у його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не зявились, подали письмові заяви, згідно яких заявлені позовні вимоги визнали у повному обсязі, просять розгляд справи проводити у їх відсутність.

В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону не порушує їх права, а також свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, спірні правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент.

У відповідності до п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

За таких умов, при розгляді даного спору суд опирається на норми законодавства, які діяли як до 01 січня 2004 року, так і на даний час, залежно від часу виникнення та існування відповідних правовідносин.

Як стверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЯР № 556312 батьком ОСОБА_6 був ОСОБА_5.

Згідно свідоцтва про народження серії ЕГ № 351919, у ОСОБА_6, 01 травня 1951 року народилась дочка ОСОБА_7, отже ОСОБА_5 являється дідом позивача.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ № 252163, 18 вересня 1994 року позивачка змінила прізвище з «Дячук» на «Цвид».

З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0068724 вбачається, що ОСОБА_5 належала земельна частка (пай), яка перебуває у колективній власності СС «Турія», розміром 4,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.

Як стверджується свідоцтвом про смерть серії ЕГ № 064837, 19 червня 2000 ОСОБА_6 помер.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті.

Згідно довідки Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району від 23.02.2018 року № 248 на день смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії ВЛ № 0068724. Заповіт від імені ОСОБА_5 не посвідчувався. Спадкоємців першої черги немає. Спадкоємцями є онуки: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2

Як вбачається з відповіді Володимир-Волинської державної нотаріальної контори від 05.06.2018 року № 1055/01-16 спадкова справа після померлого 18 липня 1997 року ОСОБА_5 не заводилася.

Згідно роз'яснення державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори вбачається, що через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку (пай) видача свідоцтва про право на спадщину є неможливою.

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно письмових заяв ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, які є також спадкоємцями майна померлого ОСОБА_5, останні не заперечують щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем.

Визнання відповідачами позову в даній справі не суперечить закону, не порушує їх права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті ОСОБА_5 не залишилося правовстановлюючого документа на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини.

Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення нею права на успадковане майно.

Судові витрати по справі суд покладає на позивача.

Керуючись т.ст.12, 13, 89, 141, 200, 206, 259, 265, 268, 273 Цивільно-процесуального кодексу України на підставі ст. 386, 392, 1217,1218, 1225, 1258, 1268 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер платника податків НОМЕР_1, проживаючою за адресою: м. Володимир-Волинський, вул. 20-ого Липня, 17 АДРЕСА_1, право власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності СС «Турія», розміром 4,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0068724 в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_5, який помер 18 липня 1997 року.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула