Провадження № 2-о/742/153/18
Єдиний унікальний № 742/2940/18
РІШЕННЯ
27 вересня 2018 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі головуючого судді Бездідько В.М.,
присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,
за участю секретаря судового засідання Карпенко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Прилуки в приміщенні Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: відділ адміністративних послуг Прилуцької міської ради про визнання особи безвісно відсутньою,-
ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 безвісно відсутнім. В обґрунтування поданої заяви вказує на те, що на даний час вирішує питання про зняття чоловіка з реєстрації за місцем проживання, а саме м. Прилуки пров. Пушкіна 2, оскільки він з 2013 року поїхав в пошуках роботи до м. Київ і з того часу за місцем проживання не з»являвся, родині про місце його перебування не повідомляє. ОСОБА_4 з 06.10.2014 року розшукувався Прилуцьким ВП ГУНП як платник аліментів, рошук було припинено 10.10.2014 року в зв»язку з встановленням його місця знаходження в м. Києві, де постійного місця проживання не має, останній схильний до зловживання спиртними напоями.
В судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила суд її задовольнити.
Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 43 ЦПК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.
У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісно відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року.
Відповідно до п.3 ч.2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Згідно із ст.ст.305,306 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцем знаходження її майна. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено : для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, яка пропала безвісти.
У відповідності зі ст.ст.12,13,81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Звертаючись до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою, заявник повинен довести факт порушення її прав, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність та допустимість, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки вона не обґрунтована належними та допустимими доказами.
Крім того, заявницею не було вказано на будь-які обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, оскільки особливістю при розгляді питання про визнання особи безвісно відсутньою не є просто фактична відсутність відомостей про місце її перебування.
З'ясувавши всі обставини у справі, судом не встановлено достатніх підстав, які б надали суду можливість визнати ОСОБА_4 безвісно відсутнім, адже визнання особи безвісно відсутньою є крайньою мірою і може застосовуватися лише у випадках встановлених законом.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 305, 306 ЦПК України, ст. 43 ЦК України, суд,
В задоволенні заяви ОСОБА_3, заінтересована особа: відділ адміністративних послуг Прилуцької міської ради про визнання особи безвісно відсутньою відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.М.Бездідько

ОСОБА_5ОСОБА_2

ОСОБА_1