П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року м. Київ

Справа № 753/980/18

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/6689/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Мицик Ю.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и в :

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 03 грудня 2006 року о 20 год. 15 хв. в м. Києві на паркувальному майданчику по вул. Мішуги, №4 водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не переконався в безпечності свого маневру, здійснив рух заднім ходом, не впевнився, що це не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, та здійснив наїзд на транспортний засіб «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2, під його, позивача, керуванням. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16.01.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП. В зв'язку із вчиненням ОСОБА_2 ДТП, він був вимушений викликати наряд поліції, оформлення ДТП відбувалось на протязі двох з половиною годин і завершилось о 22 год. 40 хв., в зв'язку з чим йому та іншим особам була завдана матеріальна та моральна шкода. Дана шкода заподіяна тим, що на протязі вказаного часу він був вимушений знаходитись на вулиці при температурі повітря -2, сильних поривах вітру та вологості. Внаслідок тривалого знаходження на зовнішньому повітрі при несприятливих погодних умовах він отримав значне погіршення стану здоров'я і тривало лікувався. Крім того, внаслідок винних дій відповідача шкода була завдана і його близькому родичу ОСОБА_3 Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які він зазнав у зв'язку з порушенням його речового права - права користування автомобілем до відповідного відновлення необхідних властивостей цієї речі; у фізичному болю та стражданнях, які зазнав внаслідок погіршення стану здоров'я та вимушеного лікування; у душевних стражданнях через довготривалу протиправну поведінку ОСОБА_2, у приниженні честі, гідності, престижу та ділової репутації; у душевних стражданнях, які він зазнав внаслідок спеціального затягування досудового та судового розгляду справи; у душевних стражданнях, які зазнав у зв'язку з порушенням нормальних життєвих зв'язків через неможливість активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми; у не відшкодуванні шкоди власнику автомобіля. Враховуючи викладене, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму моральної шкоди в розмірі 12 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 червня 2018 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильну оцінку доказів, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити. На думку ОСОБА_1, суд безпідставно відмовив у задоволенні його позовних вимог у зв'язку з недоведеністю, не надавши належної оцінки доказам, які наявні в матеріалах справи, зокрема, лікарняним листкам. Відхиливши посилання на лікарняні листки, суд не вимагав надати йому медичну картку чи виписку з історії хвороби. Відповідач провести експертизу щодо причин погіршення свого здоров'я не просив. Також, суд безпідставно відхилив його доводи про завдання йому моральної шкоди у зв'язку з тим, що він був позбавлений права користування автомобілем.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Ухвалами Апеляційного суду міста Києва від 19 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

08 серпня 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Посилався на те, що позивачем не було доведено завдання йому моральної шкоди внаслідок ДТП, а тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Одночасно з відзивом представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав клопотання про витребування доказів, в якій просив витребувати в ДПІ у Дарницькому районі ГУДФС у м. Києві, в ГУ ДМС у м. Києві, у Київському міському центрі медико-соціальної експертизи відомості щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків, місця проживання та встановлення ОСОБА_1 інвалідності. Своє клопотання обґрунтовував тим, що такі відомості відсутні в матеріалах справи.

Разом з тим, оскільки вказані відомості не стосуються обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх витребування.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 03 грудня 2006 року о 20 год. 15 хв. в м. Києві на паркувальному майданчику по вул. Мішуги, 4 , водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не переконався в безпечності свого маневру, здійснив рух заднім ходом, не впевнився, що це не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та здійснив наїзд на автомобіль НОМЕР_3, під керуваннямОСОБА_1

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16.01.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а. с. 12).

Власником автомобіля НОМЕР_3, є ОСОБА_3

В січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 29 963,67 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн. (а. с. 32-34).

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, які викладені в п. 5 Постанови Пленуму від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди та причинного зв'язку між завданою шкодою та неправомірними діями відповідача.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Колегія суддів відхиляє доводи на неналежну оцінку судом доказів, що були надані ним в обґрунтування позову.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 надав суду копії постанови Дарницького районного суду м. Києва від 16.01.2017 року, довідки про ДТП №865080, копії довідки МСЕК від 02 лютого 2018 року, листків непрацездатності з 29 листопада 2016 року по 17 грудня 2016 року, з 10 січня 2017 року по 20 січня 2017 року, 07 лютого 2017 року по 10 лютого 2017 року, з 01 березня 2017 року по 03 березня 2017 року, з 01 червня 2017 року по 03 червня 2017 року, з 12 жовтня 2017 року по 20 жовтня 2017 року, з 06 листопада 2017 року по 11 листопада 2017 року, з 20 листопада 2017 року по 24 листопада 2017 року (а.с. 12-16).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано доказів на підтвердження причинного зв'язку між ДТП, що мала місце 03 грудня 2006 року, та перебуванням його на лікарняному у зазначені періоди.

Копія постанови Дарницького районного суду м. Києва від 16.01.2017 року лише встановлює вину відповідачу у спричиненні ДТП, а не причинний зв'язок між ДТП та проходженням позивачем лікування.

Крім того, в позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що його стан здоров'я погіршився внаслідок того, що він довго очікував прибуття патрульних поліції та більше ніж дві з половиною години знаходився на вулиці.

ДТП сталася на паркувальному майданчику, на момент ДТП в автомобілі НОМЕР_3, нікого не було.

Також, позивачем не було надано доказів того, що внаслідок ДТП він був позбавлений права користування автомобілем. Як вбачається з довідки про ДТП, автомобіль НОМЕР_3, отримав механічні пошкодження передньої центральної частини. В матеріалах справи відсутні дані, що після ДТП автомобіль був в нерухомому стані.

Також, встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь власника автомобіля ОСОБА_3 майнову та моральну шкоду внаслідок його пошкодження.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що суд не витребував у нього медичної картки чи виписки з історії хвороби, а також на те, що відповідач не просив провести експертизу щодо причин погіршення стану його здоров'я, оскільки обов'язок доведення наявності моральної шкоди та причинного зв'язку між шкодою та діями відповідача покладається саме на позивача.

Відповідно до положень ст.ст. 12-13 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не заслуговують на увагу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, надано оцінку всім доказам, які містяться в матеріалах справи, підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 червня 2018 року залишити без мін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А.Пікуль