Провадження № 2/127/2367/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення розміру частки у спільній сумісній власності, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення розміру частки у спільній сумісній власності. Позов мотивовано тим, що позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 березня 1993 року в порядку приватизації належить 1 /4 частка квартири АДРЕСА_1. Іншими співвласниками 3/ 4 частки житлового приміщення були ОСОБА_5 - мати позивача, ОСОБА_2 - його батько, ОСОБА_6. Після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, її частку у спільній частковій власності успадкував її син ОСОБА_3. 5 липня 2010 року реєстратором Вінницького міського відділу Вінницької міської ради на підставі рішення Вінницької міської ради №2659 від 25.12.2009 року, зареєстровано право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,344 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1 за співвласниками: ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1,ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/ 4 частку АДРЕСА_1 та 1 /4 частку земельної ділянки за цією ж адресою. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.2017р. та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно спадкова частка в житловому будинку зареєстрована за позивачем. Постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори № 1268 від 30.05.,2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку в зв'язку з невизначеністю частки спадкодавця у спільній частковій власності. Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити своє право на успадковану частину земельної ділянки без визначення частки, спадкодавця, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Просить визначити частку ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вінниці на земельну ділянку загальною площею 0,344га, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває у спільній сумісній власності становить 1 / 4 ідеальної долі земельної ділянки.

22.06.2018 року ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В підготовче засідання позивач не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відстуність, позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов визнали, не заперечували щодо його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 березня 1993 року в порядку приватизації належить 1 /4 частка квартири АДРЕСА_1. Іншими співвласниками 3/ 4 частки житлового приміщення були ОСОБА_5 - мати позивача, ОСОБА_2 - його батько, ОСОБА_6.

Після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, її частку у спільній частковій власності успадкував її син ОСОБА_3.

5 липня 2010 року реєстратором Вінницького міського відділу Вінницької міської ради на підставі рішення Вінницької міської ради №2659 від 25.12.2009 року, зареєстровано право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,344 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1 за співвласниками: ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1,ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5.

Постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори № 1268 від 30.05.,2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку в зв'язку з невизначеністю частки спадкодавця у спільній частковій власності.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні».

Відповідно до пункту 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.4.18. глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно п.п.4.21 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно до п. 3.4 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1,2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила ?».

Відповідно до ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

З огляду на зазначене, частка у праві спільної сумісної власності є рівними, отже, частка кожної з них становить 1 /4.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що «виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК (2768-14) бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2цс15аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

З огляду на зазначене, частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,344 га (кадастровий № НОМЕР_4) за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 є рівними та складають по 1 /4 у кожного.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що частка померлої ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0344 га, розташованої по АДРЕСА_1, кадастровий номер №НОМЕР_4 становить 1/ 4 та розмір частки ОСОБА_2 становить 1/ 4 частки, ОСОБА_1 - 1/ 4, ОСОБА_3 - 1/ 4.

За клопотанням позивача судові витрати залишити за ним.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 369, 370, 372, 1216, 1261 ЦК України, ст. 120 ЗК України, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що розмір частки померлої ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0344 га, розташованої по АДРЕСА_1, кадастровий номер №НОМЕР_4 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_5, виданого на підставі рішення Вінницької міської ради від 25.12.2009року №2659 42 сесії 5 скликання, становить 1 / 4 та розмір частки ОСОБА_2 - 1/ 4, ОСОБА_1 - 1 /4 та ОСОБА_3 - 1/ 4.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 27.09.2018року.

ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1.

ОСОБА_2, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2.

ОСОБА_3, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_3.

Суддя: