Постанова

Іменем України

20 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 534/177/17

провадження № 61-32646св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В.В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - Горішньоплавнівський міський центр зайнятості,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Горішньоплавнівського міського центру зайнятості на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 квітня 2017 року, у складі судді Куц Т. О., та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 15 травня 2017 року, у складі колегії суддів:

Бутенко С. Б., Обідіної О. І., Прядкіної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Горішньоплавнівський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення незаконно отриманої допомоги.

Позовна заява мотивована тим, що з 04 червня 2014 року ОСОБА_4, за її заявою, було надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до пунктів 1, 3, 4 статті 22 та пункту 1 статті 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон № 1533-III).

У зв'язку зі звіркою інформації з Державною фіскальною службою України встановлено, що на момент звернення до центру зайнятості відповідач перебувала у трудових відносинах з Окружною виборчою комісією з виборів Президента України територіального виборчого округу № 151.

Позивач вказував на незаконність отриманої ОСОБА_4 допомоги по безробіттю, оскільки під час перебування на обліку як безробітна, у період з 04 червня 2014 року по 28 лютого 2015 року, вона відносилась до категорії зайнятого населення у зв'язку зі встановленим фактом виконання нею послуг за трудовим договором з 08 травня 2014 року по 30 травня

2014 року. У зв'язку із цим просив суд стягнути з відповідача виплачену їй допомогу по безробіттю, загальна сума якої становить 12 330,38 грн.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 15 травня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, мотивовано відсутністю факту незаконного отримання ОСОБА_4 допомоги на випадок безробіття та порушення нею вимог Закону № 1533-III. ОСОБА_4 працювала у дільничній виборчій комісії під час виборів Президента України 2014 року за цивільно-правовою угодою, а тому не може бути віднесена до категорії зайнятих осіб, що не позбавляє її статусу безробітної та не впливає на умови призначення та виплати їй матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Горішньоплавнівський міський центр зайнятості просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права

Зміст доводів касаційної скарги зводиться до того, що судами попередніх інстанцій не враховано, що відповідачем не було виконано обов'язок щодо поінформування центру зайнятості про наявність укладеної нею цивільно-правової угоди, на виконання умов якої нею у період з 08 травня 2014 року по 30 травня 2014 року здійснювались дії, пов'язані з організацією підготовки і проведення виборів Президента України, а тому належала до зайнятого населення. Зазначене, на переконання позивача, не може вказувати на добросовісність дій ОСОБА_4 та свідчить про безпідставність отримання нею грошової допомоги на випадок безробіття.

У запереченні на касаційну скаргу відповідач зазначає, що її зайнятість працею, пов'язаною з організацією підготовки і проведенням виборів Президента України, не є підставою вважати її зайнятою особою, та, відповідно, не може мати наслідком припинення виплати їй допомоги. На підставі викладеного вважає вимогу позивача необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за даною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року дану справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга Горішньоплавнівського міського центру зайнятості не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених положеннями статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано суду доказів, що з його сторони було допущено рахункову помилку у виплаті ОСОБА_4 допомоги по безробіттю та не доведено факт недобросовісності з боку відповідача.

Частиною третьою статті 36 Закону № 1533-III встановлено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Положенням наведеної вище статті Закону № 1533-III передбачено обов'язок застрахованих осіб, які зареєстровані в установленому порядку як безробітні, своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Виходячи із наведених законодавчих приписів, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні Державної служби зайнятості України, в особі відповідного районного центру, про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю.

Із установлених судом обставин вбачається, що у період з 04 червня 2014 року по 28 лютого 2015 року Горішньоплавнівським міським центром зайнятості відповідачу виплачувалась допомога по безробіттю.

Актом № 307 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 06 липня 2015 року встановлено факт перебування ОСОБА_4 у трудових відносинах з окружною виборчою комісією виборів Президента України територіального виборчого округу № 151 в період з 08 травня 2014 року по 30 травня 2014 року.

Частиною шостою статті 40 Закону України «Про вибори Президента України» закріплено, що праця, пов'язана з організацією підготовки і проведення виборів Президента України, осіб, визнаних в установленому законом порядку безробітними, у складі окружних, дільничних виборчих комісій чи як спеціалістів, експертів та технічних працівників, зазначених у частині третій статті 25 та частині двадцятій статті 28 цього Закону, не є підставою для зняття цих осіб з обліку в державній службі зайнятості як таких, що шукають роботу, або для припинення виплати їм допомоги по безробіттю та інших видів соціальної допомоги.

Виходячи з наведеного, місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог обґрунтовано виходив із того, що зайнятість відповідача у дільничній виборчій комісії не є підставою для позбавлення останньої статусу безробітної та не свідчить про недобросовісність дій з її боку.

У зв'язку з цим доводи касаційної скарги стосовно приховання ОСОБА_4 від позивача інформації про її належність до категорії зайнятого населення є необґрунтованими.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Горішньоплавнівського міського центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 15 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В.Пророк

І. М.Фаловська