Дата документу 10.09.2018 Справа № 554/7214/18
Провадження № 6/554/347/2018
У Х В А Л А

іменем України

10 вересня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді Кулешової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Колесніченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві подання начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області звернувся до суду із вказаним поданням, яке мотивоване тим, що на виконанні у Шевченківському ВДВС міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3097 від 17.11.2011 року, виданого Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості по кредитному договору у розмірі 48199,44 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 385860,62 грн., судового збору в сумі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120,00 грн., а всього 387680,62 грн.

14.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам виконавчого провадження, постановою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. 05.05.2018 року винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до відповідних банківських установ, згідно відповіді кошти на банківських рахунках боржника відсутні.

У поданні державний виконавець посилається на те, що за боржником ОСОБА_2 на праві власності зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки.

З метою перевірки майнового стану боржника, повного та фактичного, реального виконання рішення суду, державний виконавець просить встановити порядок виконання рішення суду шляхом надання дозволу на примусове проникнення до квартири №4, корпус 1, будинку №14 по вул.Героїв Сталінграду у м.Полтаві для примусового виконання виконавчого документу.

Відповідно до ч.2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Державний виконавець про дату, час та місце розгляду подання судом повідомлявся, до суду не зявився, у поданні просив про розгляд без участі представника Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області.

Інші учасники процесу до судового засідання не викликалися відповідно до вимог ст.439 ЦПК України.

Суд вважає за можливе розглянути подання державного виконавця за відсутності сторін та інших заінтересованих осіб.

Розглянувши подання державного виконавця, дослідивши матеріали подання, суд дійшов до наступних висновків.

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Процесуальний порядок розгляду подання державного виконавця про примусове проникнення до житла передбачений ст.439 ЦПК України (в ред. з 15.12.2017 року), а не ст. 376 ЦПК України, як вказано в поданні.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

З урахуванням аналізу зазначеної вище норми суд зазначає, що підставами для примусового проникнення до житла є: знаходження майна або коштів боржника у певному приміщенні, або знаходження дитини, відібрання якої передбачено виконавчим документом, у певному приміщенні.

В інших випадках законодавством не передбачено при виконанні рішень примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно - правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до вимог п.13 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно п.2 ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобовязаний допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Разом з тим, згідно з положеннями ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами та доповненнями) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Судом встановлено, що 14.07.2016 року державним виконавцем на підставі виконавчого листа №2-3097/10 від 24.11.2010 року, виданого Октябрським районним судом м.Полтави 17.11.2011 року, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51544015, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження (а.с.5-6, 8, 9).

Постановою державного виконавця від 14.07.2016 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження, а також 05.05.2018 року винесено постанову про арешт коштів боржника, копії яких направлено відповідним установам (а.с.10, 11, 13).

Крім того, державним виконавцем долучено до подання копії відповідей на запити до Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України, згідно яких інформація про доходи боржника відсутня (а.с.14, 15).

Також долучено копії договору іпотеки №378 к-ф від 08.02.2008 року, укладеного між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 (а.с.17-21), копію технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.22-25), копію договору купівлі-продажу від 08.02.2008 року (а.с.26-27), копію акту опису й арешту майна від 12.11.2013 року (а.с.28-31). Інших доказів державним виконавцем не надано.

Дослідивши вищевказані матеріали подання, суд вважає, що дане подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, у наданих до суду державним виконавцем матеріалах подання відсутні докази отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, де йому запропоновано виконати рішення суду, позаяк постанова про відкриття виконавчого провадження повинна надсилатись боржникові рекомендованим листом з повідомленням про вручення; не надано доказів вручення боржникові викликів до державного виконавця, доказів про неявку боржника на виклики без поважних причин, та не надано інших доказів, на які державний виконавець посилається у своєму поданні.

В обґрунтування подання про примусове проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_2 державний виконавець вказує на те, що згідно заяви стягувача АБ «Укргазбанк» боржник за даною адресою не мешкає вже протягом тривалого часу.

Але до матеріалів подання не надано належних, обєктивних і допустимих доказів згідно статей 81-83 ЦПК України на підтвердження того, що боржник ОСОБА_2 дійсно проживає за вказаною адресою, а державним виконавцем дані обставини перевірені під час виконавчого провадження не були. Крім того, відсутні докази, що відповідно до правил вручення судових повісток боржник ОСОБА_2 своєчасно отримувала повідомлення державного виконавця або взагалі була повідомлена про необхідність бути присутньою у вказаному житлі для вчинення виконавчих дій, що вказує на необґрунтованість даного подання.

Державним виконавцем не надано доказів щодо неможливості проникнення до житла боржника та неможливості виконання рішення суду не інакше як на підставі примусового входження до житла.

Не надано жодних доказів щодо інших відомостей, щодо яких є посилання у поданні, зокрема, про направлення державним виконавцем запитів щодо місця реєстрації боржника за вказаною адресою тощо, оскільки з наявних у суду матеріалів вбачається, що місцем проживання боржника у виконавчому документі зазначено іншу адресу проживання, а саме: АДРЕСА_3.

Отже, подання приватного виконавця та додані до подання матеріали містять суперечності та невідповідності, оскільки в поданні вказано та підтверджується представленою до подання копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2016 року місце проживання боржника ОСОБА_2 станом на момент вчинення відповідних дій за адресою: АДРЕСА_3. Однак, державний виконавець просить дозволу суду на примусове входження до житла, яке імовірно може бути місцем проживання або реєстрації боржника ОСОБА_2, про що у матеріалах подання відсутні відповідні докази.

Також у матеріалах подання відсутні відомості щодо майна або коштів боржника ОСОБА_2, які знаходяться у квартирі за адресою: АДРЕСА_2.

З наведеного слідує, що державним виконавцем не вжито достатньо заходів для безперешкодного входження до житла боржника та належного виклику боржника до ДВС, які не потребують примусового проникнення до житла боржника.

Доказів, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла та це не дало результатів з поданням надано не було.

Такі обставини жодним чином не свідчать про перешкоджання саме боржника вільному доступу державного виконавця до вказаного приміщення та невиконання рішення суду.

Враховуючи ненадання державним виконавцем достовірних даних про наявність майна у приміщенні, до якого необхідно здійснити примусове проникнення, відсутність належних доказів, а також беручи до уваги, що державним виконавцем не надані достатні докази невиконання рішення суду в добровільному порядку, а сама лише відсутність боржника ОСОБА_3 у вказаній державним виконавцем квартирі не є підставою для надання дозволу на примусове проникнення до житла, так як це є крайнім заходом, тому законних підстав для цього немає.

Крім того, аналізуючи обставини, викладені в поданні, обсяг проведених виконавчих дій, можливість порушення прав інших мешканців вказаного житла, відсутність відомостей про повідомлення власника щодо проведення виконавчих дій, з урахуванням того, що державним виконавцем не надані докази про те, що з 14.07.2016 року виконувались будь-які виконавчі дії по вказаних виконавчих документах зі стягнення заборгованості, а також достовірних доказів станом на дату звернення до суду з даним поданням щодо проживання ОСОБА_2 нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_2, суд вважає, що у разі задоволення подання можуть бути порушені права третіх осіб, а також осіб, які можуть бути зареєстровані у вказаному житлі.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відсутність підстав, визначених ст.439 ЦПК України, для надання дозволу на примусове проникнення до житла за адресою: АДРЕСА_2, оскільки примусове проникнення до даного житла буде порушувати гарантовані Конституцією права щодо недоторканності житла мешканців квартири чи третіх осіб.

Таким чином, подання державного виконавця є передчасним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з вищенаведених підстав.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.439 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Л.В. Кулешова