Суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
Крата В. І., Червинської М. Є.
12 вересня 2018 року
провадження № 61-6739св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (головуючого), Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., Курило В. П. касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнив, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року скасував, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2015 року залишив в силі.
При цьому колегія суддів зробила такий висновок: «01 серпня 2014 року в межах позовної давності ОСОБА_6 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_7 про стягнення боргу. Ухвалою районного суду від 28 серпня 2014 року позовну заяву повернуто позивачеві у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду від 08 серпня 2014 року про залишення його позову без руху.
Виходячи з того, що неотримання позивачем ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви, поданої 01 серпня 2014 року в межах позовної давності, унеможливило її виконання з не залежних від позивача причин, суд першої інстанції мотивовано вважав наведені обставини поважними причинами пропущення позовної давності та з дотриманням положень частини п'ятої статті 267 ЦК України вважав наявними підстави для захисту порушеного права позивача за повторно поданим ним 11 вересня 2014 року позовом.
Установивши, що неотримання ОСОБА_6 копії ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2014 року не залежало від його волі та унеможливило виконання її вимог, з метою недопущення порушення прав сторони на судовий захист, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про поважність причин пропущення ОСОБА_6 позовної давності».
Не можемо погодитися з цим рішенням колегії суддів з таких причин.
В рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2015 року вказується, що «кінцевим строком повернення грошових коштів по борговій розписці від 02 серпня 2011 року є - 12 серпня 2011 року.
05 серпня 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення суми заборгованості.
08 серпня 2014 року, у зв'язку із порушенням позивачем при складенні та оформленні позовної заяви вимог ст. 119 ЦПК України, судом була винесена ухвала про залишення позовної заяви без руху та надано позивачеві відповідний строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків.
28 серпня 2014 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення суми заборгованості було повернуто позивачу.
З викладеного вбачається, що позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача в межах трирічного строку, проте за ухвалою цього ж суду його позовна заява була повернута останньому з правом повторного звернення при усуненні виявлених судом недоліків.
Відповідно до статті 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
Разом з позовною заявою ОСОБА_6 було подано до суду обумовлену вище заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом та доказами, на підтвердження поважності причини його пропуску.
З метою недопущення порушення прав сторони на судовий захист, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про можливість поновлення строку позовної давності та визнання причин його пропуску поважними, з огляду на що клопотання позивача про застосування обумовленого вище строку задоволенню не підлягає».
Тобто суд першої інстанції при визнанні причин пропуску позовної давності поважними, застосував до норми матеріального права (стаття 267 ЦК України) норми процесуального права (стаття 73 ЦПК України) і вважав, що оскільки позовна заява була повернута позивачу ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2014 року з правом повторного звернення при усуненні виявлених судом недоліків, то повторне звернення з позовом після усунення недоліків є підставою для визнання причин пропуску позовної давності поважними.
Згідно частини п'ятої статті 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Тлумачення частини п'ятої статті 267 ЦК України свідчить що під поважними причинами пропуску позовної давності слід розуміти такі обставини, що з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову.
Несплата судового збору, невиконання ухвали про залишення позову без руху, повернення позовної заяви не є поважними причинами в розумінні частини п'ятої статті 267 ЦК України. Суди не встановили і позивачем не доведено будь-яких обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову
За таких обставин висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач звернувся до суду після спливу позовної давності про застосування наслідків спливу якої заявлено відповідачем, є правильним.
Судді: В. І. Крат