Провадження № 2/161/2998/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 вересня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Гриня О.М.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1М ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свій позов обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.12.2017 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. За час шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачем. Відповідач на даний час проживає окремо. Після розірвання шлюбу останній лише декілька разів навідувався до дітей, проте жодної матеріальної допомоги на їх утримання не надавав та участі у їх вихованні не приймає. Більше того, впродовж останніх кількох місяців ОСОБА_6 взагалі не цікавиться життям малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Діти потребують значних витрат на життя, розвиток, лікування тощо. В свою чергу відповідач, з його слів має стабільних дохід, точний розмір якого позивачу не відомий, однак спосіб життя ОСОБА_7 свідчать про те, що у нього є можливість надавати допомогу на утримання своїх дітей, проте він свідомо ухиляється від виконання своїх обовязків. Зважаючи на вказане, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, 09.10.2009 року, в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2018 року в даній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не зявилася, подала суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлена про час та місце розгляду справи. У встановлений судом строк відзив на позов не подав.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.10.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було розірвано (а.с. 2).

В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3,4). Діти проживають з матірю, яка здійснює їх догляд та виховання.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України (далі СК України), права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Чинним законодавством забезпечено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, шляхом визначення порядку стягнення аліментів з того з батьків, з яким дитина не проживає.

Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та розяснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 суд враховує: стан здоровя та матеріальне становища дитини; стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум у 2018 році для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Згідно з вимогами ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Будь-яких доказів непрацездатності ОСОБА_8, перебування на його утриманні інших осіб, окрім ОСОБА_9 та ОСОБА_5, інформації про погіршений стан здоровя чи скрутне матеріальне становище відповідача суду не надано.

А тому, враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на утримання яких стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, те, що діти перебувають на утриманні матері та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні їх необхідним харчуванням і предметами вжитку, суд приходить до висновку, що слід стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, 09.10.2009 року, в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень на двох дітей щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Згідно положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 704,08 грн. на користь держави.

Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст. ст. 141, 150, 180-182, 184, 191 Сімейно кодексу України, керуючись ст. ст. 13, 76, 89, 141, 259, 264, 265, 273, 352-353, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса місця проживання: 43005, Волинська область, м. Луцьк, вул. Карпенка-Карого 3), аліменти в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса місця проживання: 45063, Волинська область, Ковельський район, с.Любитів, вул. Лесі Українки 43; паспорт серії АЮ 214456 виданий Ковельським ВР УДМС України у Волинській області 19.07.2013 року), на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, 09.10.2009 року, в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень на двох дітей щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме: з 04.07.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса місця проживання: 43005, Волинська область, м.Луцьк, вул. Карпенка-Карого 3), в дохід держави 704 гривні 80 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 25 вересня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду О.М. Гринь

Волинської області