Справа № 359/8015/17 Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/2140/18 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 46 25.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 вересня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - Олійника В.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Мережко М.В.,

при секретарі Немудрій Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Бориспільської міської ради Київської області про визнання неправомірними та скасування рішень Бориспільської міської ради Київської області, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації речових прав, -

в с т а н о в и л а :

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9, 11 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується; справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а також заяви і скарги подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання неправомірними та скасування рішень Бориспільської міської ради Київської області, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації речових прав, який обґрунтовував тим, що він разом з ОСОБА_2 є співвласниками домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1. Попередній власник даного домоволодіння ОСОБА_4 (мама позивача) фактично користувалася 0,1549 га, з яких 0,10 га належали їй на підставі державного акту серії НОМЕР_1, виданого 14 грудня 2007 року Бориспільським міським відділом земельних ресурсів Київської області. З метою належного оформлення права користування рештою земельної ділянки площею 0,05 га ОСОБА_4 звернулася до Бориспільської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою для оформлення договору оренди земельної ділянки під городництво.

Рішенням Бориспільської міської ради №1101-11-V від 22 лютого 2007 року ОСОБА_4 було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, що посвідчують право оренди земельної ділянки під городництво. Так як ОСОБА_4 померла, а технічну документацію із землеустрою не замовила, то фактично право користування на умовах оренди земельної ділянки не набула.

У березні 2017 року під час судового розгляду цивільної справи про поділ в натурі житлового будинку по АДРЕСА_1 позивачу стало відомо про ту обставину, що земельна ділянка площею 0,05 га, якою він користується останні 10 років, належить на праві оренди ОСОБА_2

23 грудня 2009 року сесією Бориспільської міської ради було прийнято рішення про внесення змін до рішення №1101-11-V від 22 лютого 2007 року. Зокрема, даним рішенням було внесено зміни у п.1 та п.2, а саме, замість прізвища, імені та по батькові ОСОБА_4 читати ОСОБА_2

Вказаним рішенням Бориспільська міська рада надала згоду ОСОБА_2 на розробку документації із землеустрою, на підставі якого в подальшому було укладено договір оренди. Зазначене рішення Бориспільської міської ради позивачка вважала неправомірним та таким, що підлягало скасуванню.

На підставі викладеного просила визнати неправомірним та скасувати рішення Бориспільської міської ради Київської області «Про внесення змін у рішення міської ради від 22 лютого 2007 року №1101-11-V, визнати неправомірним та скасувати рішення Бориспільської міської ради Київської області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо документів та передачу громадянці ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки площею 0,05 га для городництва по АДРЕСА_1 (землі сільськогосподарського призначення)» від 30 березня 2010 року, визнати недійсними договір оренди землі від 19 листопада 2010 року, який укладений між Бориспільською міською радою та ОСОБА_2, визнати недійсним додатковий договір від 28 квітня 2016 року до договору оренди землі від 19 листопада 2010 року, а також скасувати державну реєстрацію речових прав ОСОБА_2 про право оренди земельної ділянки площею 0,05 га для городництва (землі сільськогосподарського призначення) за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_2.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2018 року позов задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано рішення Бориспільської міської ради Київської області «Про внесення змін у рішення міської ради від 22.02.2007 року №1101-11-V «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки під городництво ОСОБА_4 по АДРЕСА_1» від 23 грудня 2009 року.

Визнано неправомірним та скасовано рішення Бориспільської міської ради Київської області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо документів та передачу громадянці ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки площею 0,05 га для городництва по АДРЕСА_1 (землі сільськогосподарського призначення) від 30 березня 2010 року.

Визнано недійсними договір оренди землі від 19.11.2010 року, що укладений між Бориспільською міською радою та ОСОБА_2, де предметом оренди є земельна ділянка площею 0,05 га у місті Бориспіль Київської області, по АДРЕСА_1, що передана на підставі рішення і Бориспільської міської ради №7755-64-V від 30 березня 2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу громадянці ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки площею 0,05 га для городництва по АДРЕСА_1 (землі сільськогосподарського призначення)», кадастровий номер: НОМЕР_2; додатковий договір від 28.04.2016 року до договору оренди землі від 19.11.2010 року, що укладений між Бориспільською міською радою та ОСОБА_2 про продовження строку дії основного договору до 12.05.2021 року.

Скасовано державну реєстрацію речових прав ОСОБА_2: право оренди земельної ділянки площею 0,05 га для городництва (землі сільськогосподарського призначення) за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_2; дата державної реєстрації: 17.05.2016 року; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_4.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 2560 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі є похідними від позовних вимог про визнання недійсним рішення Бориспільської міської ради, на підставі якого він укладений.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Встановлено, що ОСОБА_3 є власником 13/20 часток житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Власником інших 7/20 часток вказаного житлового будинку є ОСОБА_2

Дані обставини підтверджуються копією договору дарування 13/20 частки житлового будинку з надвірними будівлями від 17 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Хміль Т.М., і зареєстрованого в реєстрі за №8356 та копією договору дарування 7/20 частки житлового будинку з надвірними будівлями від 17 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Хміль Т.М., і зареєстрованого в реєстрі за №8353 (а.с.10, 12).

На підставі договору дарування земельної ділянки від 17 грудня 2008 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходиться в АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку з кадастровим номером НОМЕР_3 (а.с.11).

Крім цього, у фактичному користуванні ОСОБА_4 також перебувала земельна ділянка площею 0,05 га, що знаходиться по АДРЕСА_1. У зв'язку з цим ОСОБА_4 звернулася до Бориспільської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо оформлення договору оренди земельної ділянки під городництво площею 0,05 га, яка є суміжною із приватизованою нею земельною ділянкою під будівництво по АДРЕСА_1 (а.с.17).

Рішенням Бориспільської міської ради №1101-11-V від 22 лютого 2007 року ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо документів, що посвідчують право оренди зазначеної земельної ділянки (а.с.16).

Незважаючи на вказане рішення в подальшому ОСОБА_4 до землевпорядної організації з приводу виготовлення технічної документацію із землеустрою не зверталася і відповідно технічну документацію не виготовила. Вказана обставина підтверджується архівною довідкою Бориспільської міської ради від 04 вересня 2017 року, за змістом якої встановлено, що у фонді Бориспільської міської ради за період 2009 - 2010 роки не виявлено договору оренди земельної ділянки площею 0,05 га по АДРЕСА_1, укладеного між Бориспільською міською радою та ОСОБА_4 (а.с.15)

Рішенням Бориспільської міської ради №7401-60-V від 23 грудня 2009 року вирішено внести зміни у рішення міської ради №1101-11-V від 22 лютого 2007 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки під городництво ОСОБА_4 по АДРЕСА_1», а саме у рішенні замість прізвища, імені, по батькові ОСОБА_4 читати ОСОБА_2 (а.с.25).

В наступному Бориспільська міська рада затвердила технічну документацію із землеустрою щодо документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки площею 0,05 га для городництва та передала ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,05 га у короткострокову оренду терміном на 5 років по АДРЕСА_1 (а.с.36-37).

19 листопада 2010 року на підставі рішення Бориспільської міської ради №7755-64-V від 30 березня 2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу громадянці ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки площею 0,05 га для городництва по АДРЕСА_1 (землі сільськогосподарського призначення)» між Бориспільською міською радою та ОСОБА_2 був укладений договір оренди землі (а.с.60-63). В подальшому за взаємною згодою сторін договір оренди землі від 19 листопада 2010 року було продовжено до 12 травня 2021 року (а.с.71-72). Вказані обставини в повній мірі підтверджуються Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.73-74).

За змістом ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають комунальній власності, здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування згідно з його повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу , чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

З огляду на вказані норми ЗК України після набуття сторонами по справі права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, а також набуття права власності в рівних частинах на земельну ділянку, на якій розміщене вказане домоволодіння, відповідно земельна ділянка, яка перебувала у користуванні ОСОБА_4 під городництво також повинна була перейти в користування ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.123 ЗК України (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення Бориспільської міської ради від 23 грудня 2009 року) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Суд першої інстанції вірно зазначав, що нормами ЗК України не передбачено порядку внесення змін у рішення про надання дозволу на розробку проекту чи затвердження проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки в оренду щодо зміни одного землекористувача на іншого.

За змістом ч.2 ст.123 ЗК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Крім того, суд вірно не взяв до уваги доводи про те, що нотаріально посвідченою заявою від 16 грудня 2009 року ОСОБА_4 надала свою згоду на вилучення з її користування спірної земельної ділянки, так як з її змісту вбачається, що ОСОБА_4 не заперечувала про заміну в рішенні Бориспільської міської ради №1101-11-V від 22 лютого 2007 року, а саме: замість ОСОБА_4 вказати ОСОБА_2 Тобто зміст даної заяви не дає можливості зробити однозначний та беззаперечний висновок про наявність згоди ОСОБА_4 на вилучення у неї земельної ділянки на користь ОСОБА_2 (а.с.27).

При зверненні ОСОБА_2 до Бориспільської міської ради із заявою від 17 грудня 2009 року (а.с.44) остання просила не надати їй в користування земельну ділянку на умовах оренди шляхом вилучення у попереднього землекористувача, а шляхом внесення змін до рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки саме вона користується земельною ділянкою.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що рішення Бориспільської міської ради №7401-60-V від 23 грудня 2009 року прийнято з порушенням встановленого порядку надання земельних ділянок комунальної власності у користування громадянам.

Крім цього, при погодженні місця розташування та меж земельної ділянки, яку ОСОБА_2 мала намір отримати в користування на умовах оренди, було порушено порядок погодження меж із суміжними землекористувачами.

Відповідно до ч.1 ст.55 та ч.2 ст.59 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Врахування приватних інтересів при здійсненні землеустрою на місцевому рівні полягає у забезпеченні фізичним та юридичним особам рівних можливостей набуття у власність або користування, у тому числі на умовах оренди, земельних ділянок і в захисті їхніх прав на землю.

Так як станом на 11 грудня 2009 року співвласником домоволодіння по АДРЕСА_1 був ОСОБА_3, тому як співвласник 1/2 частини земельної ділянки, на якій розташоване дане домоволодіння, саме ОСОБА_3 мав погоджувати межі земельної ділянки, яка передавалася в оренду. Всупереч цьому в акті погодження зовнішніх меж землеволодіння земельної ділянки, перенесення (встановлення) в натуру та передачі на зберігання межових знаків від 11 грудня 2009 року замість підпису ОСОБА_3 поставлено підпис ОСОБА_4 (а.с.68).

Порушення порядку погодження меж спірної земельної ділянки із суміжними землекористувачами також полягає в тому, що ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, підписи та паспортні дані яких зазначені в акті погодження зовнішніх меж, в дійсності відповідного погодження не надавали. Вказана обставина підтверджується власноручно написаними заявами ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.75-77), згідно яких ні у 2009 році, ні в подальшому ОСОБА_2 жодного разу не погоджувала зовнішніх меж земельної ділянки для оформлення права оренди. Підписи, які містяться в даному акті не належать фактичним суміжним землекористувачам.

Отже, акт погодження зовнішніх меж землеволодіння земельної ділянки, перенесення (встановлення) в натуру та передачі на зберігання межових знаків від 11 грудня 2009 року, який є невід'ємною частиною технічної документації із землеустрою, не був підписаний дійсними суміжними землевласниками та землекористувачами, що є свідченням порушення їх прав та інтересів.

На підставі викладеного суд мав достатні підстави зробити висновок, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку для городництва ОСОБА_2 по АДРЕСА_1, виготовлена ПП «Міра», не відповідає вимогам законодавства.

Згідно з ч.1 ст.21 та ч.1 ст.393 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Саме тому суд вірно вважав, що рішення Бориспільської міської ради №7755-64-V від 30 березня 2010 року є неправомірним та підлягало скасуванню.

Щодо вирішення позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 19 листопада 2010 року, укладеного між Бориспільською міською радою та ОСОБА_2 та додаткового договору до договору оренди від 28 квітня 2016 року, то відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, зокрема рішення Бориспільської міської ради №7755-64-V від 30 березня 2010 року про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду ОСОБА_2, на підставі якого укладено спірний договір оренди, останній є неправомірним та підлягав скасуванню. При тому технічна документація із землеустрою також містить невідповідності вимогам земельного законодавства.

Так як позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі є похідними від позовних вимог про визнання недійсним рішення Бориспільської міської ради, на підставі якого він укладений, тому суд вірно вважав, що вказані вимоги були обґрунтованими та такими, що підлягали до задоволення.

Згідно з визначенням у п.1 ч.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому реєстраційні дії, які здійснюються державним реєстратором, включають в себе також скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав.

Відповідно до ч.2 ст.26 вказаного Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що право оренди ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,05 га для городництва по АДРЕСА_1, зареєстроване 17 травня 2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підлягало скасуванню

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: