Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 642/2564/16-ц

провадження № 61-20478св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Житлово-будівельний кооператив «Холодногірський»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Холодногірський» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року у складі судді Бондаренка В. В. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Бурлака І. В., Карімової В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Холодногірський» (далі - ЖБК «Холодногірський) про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що він з 2012 року обіймав за сумісництвом посаду голови правління ЖБК «Холодногірський». Його заробітна плата становила 1 700 грн. Оскільки термін дії повноважень правління кооперативу та його як голови правління спливав, він неодноразово намагався провести збори членів кооперативу ЖБК «Холодногірський» та переобрати правління, яке обрало б голову. Разом з цим ініціативна група із членів правління ЖБК «Холодногірський» перестала допускати його до виконання своїх обов'язків, в кабінеті голови правління були змінені замки і в подальшому прийнято рішення про його звільнення.

Позивач зазначав, що до кінця 2015 року на прохання бухгалтера кооперативу він підписував документи, які стосувались фінансово-господарської діяльності кооперативу. З наказом або будь-яким іншим документом щодо його звільнення з посади він не ознайомлювався.

З урахуванням наведеного просив суд визнати звільнення незаконним, поновити його на посаді голови правління ЖБК «Холодногірський» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано наказ від 30 вересня 2015 року про звільнення ОСОБА_3 з посади голови правління ЖБК «Холодногірський» незаконним.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді голови правління ЖБК «Холодногірський».

Стягнуто з ЖБК «Холодногірський» на користь ОСОБА_3 заробіток за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2015 року до 31 травня 2016 року у сумі 15 300 грн.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Харкова стягнуто з ЖБК «Холодногірський» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивача звільнено з порушенням трудового законодавства. Сторони не заперечували, що ОСОБА_3 отримував заробітну плату в розмірі 1 700 грн щомісяця.

У січні 2017 року до суду надійшла касаційна скарга ЖБК «Холодногірський» у якій воно, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що звільнення ОСОБА_3 проведено у повній відповідності із вимогами трудового законодавства та положенеями статуту ЖБК «Холодногірський».

Крім того, відповідно до статуту ЖБК «Холодногірський» члени правління виконують свою роботу на громадських засадах, якщо загальні збори не приймуть рішення про оплату їх праці.

Рішення про оплату праці позивача не приймалось, а тому суди дійшли помилкового висновку про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У квітні 2017 року представник ОСОБА_3 подав заперечення на касаційну скаргу, у якому зазначив, що судові рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими, а тому просив касаційну скаргу відхилити.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2017 року справу № 642/2564/16-ц призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 642/2564/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Частиною першою статті 412 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права

Суд установив, що ОСОБА_3 працював на посаді голови правління ЖБК «Холодногірський».

Відповідно до статуту ЖБК «Холодногірський», який затверджено рішенням загальних зборів членів кооперативу від 22 березня 2005 року, вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. Правління кооперативу є виконавчим органом, підзвітним загальним зборам. Правління кооперативу обирається загальними зборами членів кооперативу з числа членів у кількості не менше 5 осіб строком на три роки.

Правління кооперативу обирає із своїх членів голову правління кооперативу та його заступника.

Члени правління виконують свою роботу на громадських засадах, якщо загальні збори не приймуть рішення про оплату їх праці.

Відповідно до виписки з протоколу від 31 серпня 2015 року загальними зборами членів кооперативу «Холодногірський» обрано нових членів правління кооперативу, які прийняли рішення обрати нового голову правління кооперативу «Холодногірський» з одночасним звільненням ОСОБА_3 із займаної посади.

На підставі цього рішення новий голова правління ЖБК «Холодногірський» 30 вересня 2015 року видав наказ про звільнення ОСОБА_3 з посади голови правління ЖБК «Холодногірський» з 01 жовтня 2015 року.

Зазначене рішення загальних зборів членів кооперативу в установленому законом порядку незаконним не визнавалось.

Установивши зазначені обставини, суди помилково не звернули уваги на те, що строк, на який позивача було обрано головою правління кооперативу, закінчився, а тому правових підстав для визнання наказу про звільнення ОСОБА_3 з посади голови правління ЖБК «Холодногірський» незаконним і поновлення його на роботі не було.

За таких обставин у задоволенні позову про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі слід відмовити. Вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними, а тому задоволенню також не підлягають.

Пунктом 3 частини першої статті 409 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Зважаючи на те що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки суди попередніх інстанцій неправильно застосували закон, судові рішення відповідно до статті 412 ЦПК України підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

За таких обставин, ураховуючи положення пункту 3 частини третьої статті 409 ЦПК України, частини першої статті 412 ЦПК України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги ЖБК «Холодногірський» та скасування рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року, з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу житлово-будівельного кооперативу «Холодногірський» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до житлово-будівельного кооперативу «Холодногірський» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасована ухвала апеляційного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко

В. І. Журавель В. І. Крат

В. П. Курило