№336/3343/18
пр.№ 2/336/2065/2018
26 вересня 2018 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого - судді Суркової В.П.,
при секретарі Прохоровій А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначила, що їй та її чоловіку ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.
У цій квартирі зареєстрований їх син ОСОБА_2, відповідач у справі, який з травня 2015 року у квартирі не проживає, поїхав на заробітки до Росії, комунальні послуги не сплачує, місце його знаходження їй невідомо.
Реєстрація відповідача перешкоджає їй розпоряджатися своєю власністю.
Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, та додатково пояснила, що відповідач не спілкується ані з нею, ані з батьком, прохали його знятися з реєстрації, але він відповів, що до України не повернеться.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, часі і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився.
Третя особа - ОСОБА_3 не заперечує проти задоволення позову, підтвердив факт не проживання сина з травня 2015 року.
За згодою позивача та у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши пояснення позивача, третьої особи, свідків, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва поро право власності, виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради від 15.09.2005 року, на праві спільної часткової власності (по ? частині кожному) належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8494658 від 29.09.2005 року (а.с. 6, 7).
Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 19.06.2018 року, у квартирі АДРЕСА_1 з 06.03.2012 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с.14).
Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб"єктів права власності, а у відповідності зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як випливає з акту комісії № 125 від 18.06.2018 року, яка проводила перевірку факту проживання відповідача у квартирі, належній позивачу, ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 2014 року (а.с. 15).
Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона знайома з подружжям ОСОБА_2 з 1992 року, перебуває з ними у дружніх стосунках, приблизно один раз на місяць буває у них в гостях за адресою: АДРЕСА_1 Їй відомо про те, що син ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2002 року не проживає у квартирі своїх батьків, поїхав до Росії, де працевлаштувався.
Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він не є родичем ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а є їх сусідом, мешкає у квартирі АДРЕСА_5 з 1982 року. З цього часу знає сім'ю ОСОБА_3. ОСОБА_2 в квартирі батьків не живе, останній раз бачив його десь у 2009 році.
Аналізуючи наведені докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідач втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 оскільки без поважних причин не проживає у неї понад один рік, а тому наявні підстави для задоволення позову.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, ч. 1, 2 ст. 386, ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 77-81, 263-265, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір у розмірі 704, 80 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.П. Суркова