Справа №№643/8723/18, 2/643/4562/18

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2018 року м.Харків
Московський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді Короткого І.П.
розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,
В С Т А Н О В И В:
Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися.
Відповідачем відзив на позов не подано.
Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Ці обставини підтверджуються договором про відступлення права вимоги від 18.04.2018 року, полісом №АЕ/9929952 від 23.07.2016 року, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, протоколом огляду транспортного засобу від 19.06.2017 року, постановою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 31.03.2017 року, адміністративним матеріалом відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2, заявою на виплату страхового відшкодування від 09.03.2017 року, розрахунком вартості №605 відновлювального ремонту від 22.03.2017 року, страховим актом №4275-24, платіжними дорученнями від 23.10.2017 року, 07.08.2017 року, 30.05.2017 року.
Відповідно до п. 38-1.1. статті 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого
пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Разом з тим, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що позивач не довів суду тієї обставини, що страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування.
Так, як докази цієї обставини, позивач надав суду два документи: ксерокопія фотографії та ксерокопія пояснення ОСОБА_2
Ксерокопія фотографії відображає автомобілі, на одному з яких на даху мається предмет, схожий на позначку таксі. Разом з тим, з вказаної ксерокопії фотографії не видно реєстраційний номер вказаного автомобілю.
Ксерокопія пояснення ОСОБА_2, яке він, вочевидь, надавав працівникам поліції після пригоди, у п.7 має запис: місце роботи, посада таксі.
Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Разом з тим, надані позивачем докази (ксерокопія фотографії та ксерокопія пояснення ОСОБА_2А.) дають змогу лише припускати про використання забезпеченого транспортного засобу відповідачем як таксі і не породжують у суду беззаперечне переконання у такому факті.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з того, що відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 81, 141, 264, 265 ЦПК України,
В И Р І Ш И В:
Судові витрати, понесені позивачем, покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1, місцезнаходження: АДРЕСА_1, номер і серія паспорта ЕР 446157, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності НОМЕР_3.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, номер і серія паспорта не відомі, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності не відомий.

Суддя

01.10.2018