Справа № 316/1680/18
Провадження № 2-з/316/18/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2018 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді: Куценко М. О.,

за участі секретаря: Нестерової Г. М.,

розглянувши клопотання про забезпечення позову, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

27.09.2018 року позивач АТ «Райффайзен банк Аваль» звернулося до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування у розмірі 36860 грн. 60 коп., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн..

Разом з позовною заявою позивач АТ «Райффайзен банк Аваль» подав клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно земельну ділянку, площею 0,175 га, яка розташована за адресою: Запорізька область Камянсько-Дніпровський район Водянська сільська рада, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Дане клопотання обґрунтовано тим, що позивач має підстави вважать, що відповідач може відчужити нерухомість на користь інших осіб для ухилення від виконання рішення суду. Позивач зазначає, що хоча розмір позовних вимог є меншим від вартості нерухомого майна, проте накладання арешту на майно стане стимулюванням відповідача щодо виконання своїх боргових зобовязань перед Банком та гарантією виконання можливого рішення суду.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини, з яких позивач просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

В порядку ст.150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема може бути накладення арешту на майно, частина 3 цієї ж статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Положеннями п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсягу позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову», позови майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачами вимогами, однак в матеріалах справи відсутня інформація про майновий стан відповідача та грошова оцінка майна відповідача, що унеможливлює вирішити питання співмірності вимог.

Матеріали поданого клопотання не містять жодних доказів з приводу вчинення відповідачем ОСОБА_1 будь-яких дій, направлених на відчуження свого нерухомого майна, тому суд на підставі вищевикладеного приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або повязані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Крім того, діючим ЦПК не передбачено застосування забезпечення позову з метою стимулювання відповідача до виконання своїх боргових зобовязань, як зазначив позивач у своєму клопотанні.

Відповідно до ст.154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулась з заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову, оскільки суд відмовляє представнику позивача у забезпеченні позову, то не вирішується і питання внесення на депозит суду зустрічного забезпечення (розмір якого не повинен перевищувати розміру ціни позову).

На підставі викладеного, суд вважає, що клопотання позивача є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149, 150-153, 258-260, 353 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання про забезпечення позову, у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості, яке подане позивачем у справі Акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль».

Учасники справи мають право отримати копію ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Суддя М. О. Куценко