Справа № 345/3990/18
Провадження № 2-з/345/37/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2018 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Мигович О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 Миколайвича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою.

Одночасно ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру відповідача ОСОБА_2, що знаходиться в м.Калуші по вул.Каракая,7/24 Івано-Франківської області. Заява мотивована тим, що сума коштів, яку просить стягнути позивач є досить значною, відповідач по справі є власником зазначеної квартири, а тому має всі можливості для відчуження даної квартири, тому невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду на випадок його прийняття, оскільки, існує реальна загроза відчуження, обтяження майна.

Дослідивши матеріали позовної заяви у межах вирішення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суддя дійшов до наступного.

У відповідності до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Про те, що між сторонами існує спір, свідчить факт звернення позивача до суду за захистом його прав.

З огляду на викладене, враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 149-150,152 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 Миколайвича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою задоволити.

Накласти арешт на квартиру ОСОБА_2, що знаходиться в місті Калуші, по вул.Каракая,7/24 Івано-Франківської області.

Копію ухвали направити для виконання у відділ ДВС Калуського МРУЮ ГТУЮ в Івано-Франківській області та сторонам для відома.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання її копії шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Головуючий: