РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

Справа № 643/15760/16-ц

Провадження № 2/643/358/18

17.08.2018 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Ференчук О.В.

за участю секретаря - Сиротенко О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним, суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів, в якій просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість у розмірі 2000 гривень, а з відповідача ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 1142541, 55 грн. також просить стягнути з відповідачів судовий збір.

Мотивуючи його тим, що 5 серпня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали нотаріально посвідчений договір позики, відповідно до якого Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти у сумі 200 000 грн..

Відповідно до п. 2 договору позики, Позичальник зобов'язується повернути вищевказану суму Позикодавцю 05 лютого 2014 року в порядку та умовах, передбачених договором.

Пунктом 4 договору позики передбачено, що у разі якщо Позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. При несвоєчасному поверненні позики сплачується пеня у розмірі 1 (один) відсоток від суми, що підлягає поверненню, за кожен день прострочення виконання.

13 жовтня 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уклали - нотаріально посвідчений договір відступлення права вимоги (цесії), відповідно до п. 3 якого ОСОБА_1 набуває права вимагати від ОСОБА_3 належного виконання всіх обов'язків, які вимагає договір позики від 05.08.2013 року, а саме: сплати ОСОБА_3 суму боргу (суми позики) в розмірі 200 000 грн., нарахованого встановленого індексу - інфляції за весь час прострочення, а також штрафу та пені.

Станом на день подачі цього позову, ОСОБА_3 суму позики не повернув, а тому за договором позики та відступленням права вимоги загальна сума боргу складає 1 144 541,55 грн. (один мільйон сто сорок чотири тисячі п'ятсот сорок одна гривня, 55 копійок, з яких основний борг - 200 000грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання (1 % за кожен день прострочення - 732 000 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання З % річних - 17 145,21 грн., інфлянійні збитки - 195 396,34 грн, які позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь разом з судовим збором..

22.06.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним, в якому просив визнати договір позики від 05.08.2013 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на суму 200000 гривень недійсним, як безгрошовий.

Мотивуючи його тим, що 5 серпня 2013 р., виконував обов'язки директора Товариства з Обмеженою Відповідальністю «ІНТЕГРІТАС», отже для поповнення оборотних коштів підприємства залучав позики від фізичних осіб.

ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_3, як директору Товариств Обмеженою Відповідальністю «ІНТЕГРІТАС» позику, яку оформили нотаріально, як гарантію швидкого повернення не від підприємства, а від директора. Отже ОСОБА_3 формально виступив поручителем зобов'язанням підприємства. Але передача грошових коштів в день укладення договоре нотаріуса не відбулась ( про що свідчить формулювання : при укладанні договору передачі кошти, тобто не до моменту його підписання.). А також відсутність передачі грошових коштів підтверджує факт не внесення їх на рахунок підприємства. Крім того, сам договір позики не містить відомостей щодо факту передачі будь яких грошових коштів до (або під час) укладання спірного договору.

В зв'язку з чим позивач вважає, що договір позики від 5 серпня 2013 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грищенко ВІ. протирічить вимогам закону, а саме ст.ст. 1046,1051 ЦК України і повинен бути визнаний недійсним.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) в судові засідання не з'явився, надав суду письмове клопотання в якому просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Щодо заявлених зустрічних вимог надав заперечення на позов та просив суд відмовити в його задоволенні.

Відповідач за первісним та зустрічним позовами ОСОБА_2 в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в порядку ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Як встановлено судом, 5 серпня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали нотаріально посвідчений договір позики, відповідно до якого Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти у сумі 200 000 грн..

Відповідно до п. 2 договору позики, Позичальник зобов'язується повернути вищевказану суму Позикодавцю 05 лютого 2014 року в порядку та умовах, передбачених договором.

Пунктом 4 договору позики передбачено, що у разі якщо Позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. При несвоєчасному поверненні позики сплачується пеня у розмірі 1 (один) відсоток від суми, що підлягає поверненню, за кожен день прострочення виконання.

13 жовтня 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уклали - нотаріально посвідчений договір відступлення права вимоги (цесії), відповідно до п. 3 якого ОСОБА_1 набуває права вимагати від ОСОБА_3 належного виконання всіх обов'язків, які вимагає договір позики від 05.08.2013 року, а саме: сплати ОСОБА_3 суму боргу (суми позики) в розмірі 200 000 грн., нарахованого встановленого індексу - інфляції за весь час прострочення, а також штрафу та пені.

Станом на день подачі цього позову, ОСОБА_3 суму позики не повернув, а тому за договором позики та відступленням права вимоги загальна сума боргу складає 1 144 541,55 грн. (один мільйон сто сорок чотири тисячі п'ятсот сорок одна гривня, 55 копійок, з яких основний борг - 200 000грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання (1 % за кожен день прострочення - 732 000 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання З % річних - 17 145,21 грн., інфлянійні збитки - 195 396,34 грн

Зазначені суми підтверджені наданим позивачем суду розрахунком та підлягають стягненню на користь позивача, так як відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 про визнання договору позики, суд вважає, що він на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України підлягає залишенню без розгляду, оскільки позивач за зустрічним позовом в судові засідання неодноразово не з'являвся, про причини неявки суду не повідомляли та заяв про розгляд справи за його відсутністю суду не надавали.

Згідно до вимог частин 1 та 5 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 624- 625, 1046-1050 ЦК України, керуючись ст.12-13,81,141,257, 258-259,263-265,280-282 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: 52005, АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 суму боргу у розмірі 1142541 ( один мільйон сто сорок дві тисячі п'ятсот сорок одну) гривню, 55 копійок та 6890 ( шість тисяч вісімсот дев'яносто) гривень.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним залишити без розгляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: