Справа № 755/2612/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

з участю:

представник позивача - ОСОБА_1,

представник відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували в шлюбі до 30.05.2009 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею, та перебуває на її повному утриманні. Добровільно про сплату аліментів домовитися з відповідачем не вдається, у зв'язку з чим звернулася до суду з даним позовом, та просила стягнути аліменти в розмірі 4 000,00 грн. При визначенні розміру аліментів послалася на те, що син навчається у ліцеї, де за навчання щомісячно сплачується 500,00 грн., харчування 15,00 грн. на день, що становить 330,00 грн. за місяць. Крім того, дитина відвідує репетиторів з англійської мови та математики, вартість яких складає 2 720,00 грн. на місяць. Крім того, дитина перебуває на обліку у гастроентеролога, ендокринолога, невропатолога та хірурга-ортопеда. Враховуючи також витрати на харчування дитини, купівлю одягу, внески до батьківського комітету школи, оплату житлово-комунальних послуг, витрати на оздоровлення дитини (поїздки до таборів, санаторіїв та інших місць відпочинку), придбання абонементів до спортивних комплексів, аліменти в розмірі 4 000,00 грн. є обґрунтованими. Після перегляду та скасування заочного рішення, подала заяву про збільшення позовних вимог, де просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 7 111,15 грн. та 3 600,00 грн. за кожен місяць за останні три роки, починаючи з 14.02.2014 року до 14.02.2017 року. В обґрунтування послалася на те, що її заробітної плати не вистачає для задоволення потреб дитини, і 400,00 грн., які відповідач пересилав на дитину, є недостатніми. Мінімальні потреби з урахуванням способу життя та потреб на додаткове медичне обслуговування розмір аліментів повинен становити на місяць 7 111,15 грн. Відповідач має часті поїздки за межі України, має у власності нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 84,3м2. Крім того, він мав у володінні автотранспорт - «Nissan», «Mazda 6», «Porsche», як оформлені на ОСОБА_6, оскільки відповідач в минулому був засуджений до позбавлення волі з конфіскацією майна. Стан здоров'я відповідача задовільний, аліменти нікому не платить, стягнень не має, інших неповнолітніх дітей не має, батьки на його утриманні не перебувають. Вона (позивач) неодноразово зверталася до відповідача з проханням змінити ставлення до дитини та надавати матеріальну допомогу у повному обсязі, необхідному для задоволення потреб дитини, але всі її прохання залишалися поза увагою.

В судовому засіданні представник позивача обставини викладені в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, збільшені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що відповідач не виконує батьківський обов'язок у повному обсязі, тих коштів, які він надавав, не достатньо. Те, що відповідач не допомагав за попередній період є покази дитини.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення аліментів в розмірі 1 000,00 грн. Відповідач не працює. При винесенні рішення суд має враховувати фінансові можливості платника. Відповідач не ухиляється від утримання дитини, допомагає чим може. Крім того, відповідач має забезпечувати свою матір. Квартира, на яка посилається позивач, була відповідачу подарована. Зауважив, що доказів на підтвердження своїх вимог позивач до суду не надала.

В судовому засіданні був допитаний в якості свідка неповнолітній син сторін, який повідомив, що проживає з матір'ю, з батьком спілкується стабільно. Батько дає йому 200,00 грн. в тиждень на особисті потреби, раніше давав по 100,00 грн. Кілька разів давав гроші на лікування, купував одежу. На день народження дав 500,00 грн. Підтвердив, що мати просила батька передати гроші на одноразові покупки. Бувало, що гроші не давав, казав, що не було роботи, не було і коштів. Підтвердив і те, що їздив до табору по путівці з маминої роботи, кожного року їздять відпочивати, останній раз були в Одесі. Стипендію в коледжі отримував, але через зниження успішності, вже не буде отримувати.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 15.02.2017 року та 27.04.2017 року постановлено заочне рішення, яке було скасовано 08.12.2017 року за заявою відповідача.

В суді встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі, та мають спільну дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю, та знаходиться на її утриманні.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків.

В даному випадку позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надано.

Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Позивач просить стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 7 111,15 грн. починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Сторона відповідача з заявленим розміром аліментів не погоджується, згодна на менший розмір аліментів - 1 000,00 грн., оскільки відповідач не працює, не отримує доходів. Крім того, він допомагає матері, яка потребує догляду.

Аліменти, по своїй суті, є щоденні витрати на утримання та виховання дитини. Посилання позивача на хвороби дитини, та необхідні витрати на лікування дитини, оздоровлення дитини, фактично являються в розумінні ст. 185 СК України, додатковими витратами, викликані особливими обставинами.

Суд, вивчивши докази надані сторонами по справі, дійшов висновку, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, має становити 2 000,00 грн. Доказів утримання відповідачем непрацездатних батьків (матері) сторона відповідача не надала. Посилання відповідача на відсутність роботи, доходів, не звільняє його від обов'язку утримувати дитину.

В даному випадку позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти за минулий час в розмірі 3 600,00 грн. за кожен місяць за останні три роки, починаючи з 14.02.2014 року, посилаючись на ст. 191 СК України.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Однак, дана стаття визначає час, з якого присуджуються аліменти, а не окреме стягнення аліментів. Крім того, позивач не надала жодного доказу того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У зв'язку з чим в цій частині позов не підлягає задоволенню.

В процесі розгляду справи було встановлено та підтверджено поясненнями позивача та сина сторін, що відповідач за час перебування справи в суді періодично, в різних сумах надавав матеріальну допомогу сину.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, аліменти на користь ОСОБА_3 (адреса проживання: АДРЕСА_3) на утримання дитини - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2 000 грн. щомісяця, починаючи з 15.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, в дохід держави 640 грн. судового збору.

В інших частинах позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 25.09.2018 року.

Суддя: