Справа № 474/708/18
Провадження № 4-с/474/19/18
УХВАЛА

Іменем України

20.09.18 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

розглянув скаргу Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Миколаївське обласне управління публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України на неправомірні дії, рішення та бездіяльність державного виконавця,

суб'єкт оскарження старший державний виконавець Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2,

боржник ОСОБА_3, -

встановив:

09.08.2018р. до суду надійшла скарга Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України (далі - скаржник), в якій останній просить:

- визнати дії старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 щодо винесення 26.06.2018р. постанови про повернення виконавчого документу стягувачу та безпосередньо повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними;

- визнати постанову старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу стягувачу, винесену 26.06.2018р., на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, в межах виконавчого провадження № 52171773 з примусового виконання виконавчого листа Врадіївського районного суду Миколаївської області від 02.08.2012р., виданого згідно рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25.06.2012р., у справі № 2-29/2012 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ Ощадбанк заборгованості за кредитним договором № 9 від 10.01.2008р. у розмірі 36 944 грн. 27 коп., незаконною та скасувати її;

- зобов'язати Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області розглянути питання щодо прийняття до виконання виконавчого документа, а саме: виконавчого листа Врадіївського районного суду Миколаївської області від 02.08.2012р., виданого згідно рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25.06.2012р., у справі № 2-29/2012 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ Ощадбанк заборгованості за кредитним договором № 9 від 10.01.2008р. у розмірі 36 944 грн. 27 коп., та відновити виконавче провадження № 52171773.

Скарга обґрунтована тим, що постанова старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 (далі - державний виконавець) про повернення виконавчого документу стягувачу від 26.06.2018р. (далі - оскаржувана постанова) є незаконною та такою, що винесена з порушенням діючого законодавства, оскільки державним виконавцем не було вжито всіх заходів для виконання судового рішення, та з порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження.

Так скаржник зазначає, що в порушення приписів п. 2 та абз. 2 п. 5 Розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р., оскаржувана постанова про повернення виконавчого документу в межах виконавчого провадження № 52171773 державним виконавцем винесена без винесення постанови про прийняття виконавчого провадження № 52171773 до виконання, а отже оскаржувана постанова про повернення виконавчого документу стягувачу чинності, законної сили та юридичних наслідків взагалі не має.

Державним виконавцем на адресу стягувача, окрім постанови про повернення виконавчого документу стягувану, винесеної 26.06.2018р., інших копій постанов та процесуальних рішень не надсилалось та до автоматизованої системи виконавчих проваджень в межах виконавчого провадження № 52171773 документів не вносилося, тоді як до системи обовязково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень, а також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії, виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в системі забороняється, що в порушення вимог ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження державним виконавцем заходи щодо примусового виконання рішення суду законним шляхом взагалі не вживалися, тому постанова про повернення виконавчого документу стягувачу є безпідставною та підлягає скасуванню.

26.06.2018р. державним виконавцем, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, в межах виконавчого провадження № 50360472 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ Ощадбанк в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 900 від 05.12.2008р. в сумі 30 040 грн. 11 коп. нинесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу.

Тим же державним виконавцем 26.06.2018р., на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, винесено оскаржувану постанову.

Враховуючи те, що вищевказані виконавчі провадження перебували на виконанні у державного виконавця, останній на відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України Про виконавче провадження був зобов'язаний винести постанову про об'єднання вказаних виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та внести її до автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Також державний виконавець не вчинив передбачених Законом України Про виконавче провадження щодо отримання інформації про перетин боржником кордону, заходів для реального доступу до житла боржника з метою виявлення не лише рухомого, але й не рухомого майна боржника, майнових прав тощо, на яке можливо накласти арешт та в подальшому реалізувати для виконання рішення суду, при чому державний виконавець не з'ясував дійсне місце проживання (перебування) боржника, не звернувся до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника, застосування до боржника приводу.

Крім того, скаржник зазначає, що не вчинивши законним шляхом жодного із можливих заходів, передбачених Законом України Про виконавче провадження для примусового виконання рішення, без винесення постанови про прийняття виконавчого документу до виконання, без внесення відомостей про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень, а також відомостей про всі документи, отримані на запит державного виконавця, відповіді на них та їх скановані копії, без складання у встановленому законом порядку акту про відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, старшим державним виконавцем 26.06.2018р. передчасно та безпідставно винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VIII.

04.09.2018р. державний виконавець подав до суду заперечення на скаргу, в якій вказуючи на вчиненні ним виконавчі дії просить відмовити в задоволенні скарги, на підтвердження чого надав матеріали виконавчого провадження, при цьому держаний виконавець вказує, що він прийняв виконавче провадження від попереднього державного виконавця Харжевської М.В., яка звільнилася з роботи. Крім того державний виконавець просить розглянути скаргу за його відсутності.

Представник скаржника в судове засідання не з'явився, проте 18.09.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій підтримує вимоги скарги та просить розглянути останню за його відсутності.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомленні про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, суд визнав за можливе розглянути скаргу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час, дату і місце судового розгляду.

Дослідив матеріали скарги та надані сторонами матеріали виконавчого провадження судом встановлено наступне.

02.08.2012р. Врадіївським районним судом Миколаївської області на виконання рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25.06.2012р. у справі № 2-29/2012, виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ Ощадбанк заборгованості за кредитним договором № 9 від 10.01.2008р. у розмірі 36 944 грн. 27 коп.

09.09.2016р. державним виконавцем відділу ДВС Врадіївського РУЮ ОСОБА_4 винесено постанову ВП № 52171773 про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим листом № 2-29/2012. Вказана постанова направлялась та отримана скаржником супровідним листом за вих. № 3804/1 від 09.09.2016р.

11.09.2017р. Державним виконавцем відділу ДВС Врадіївського РУЮ ОСОБА_4, керуючись вимогами ч. 4 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження, винесено постанову про передачу виконавчого провадження ВП № 52171773 до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області, у звязку з встановленням, що боржник ОСОБА_3 працює на ТОВ ГРІВЛАД, м. Одеса, вул. Василя Стуса, 271, каб. 26. Зазначена постанова направлялась та отримана скаржником супровідним листом за вих. № 4765 від 11.09.2017р.

11.09.2017р. до Малиновського ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ в Одеській області з Врадіївського ВДВС РУЮ в Миколаївський області на надійшов пакет документів: матеріали виконавчого провадження ВП № 52171773 по виконанню виконавчого листа № 2-29/2012 виданого Врадіївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ Державний ощадний банк України заборгованості в розмірі 36944,27 грн., матеріали виконавчого провадження ВП№ 52171773 направлені на адресу відділу, так як було встановлено, що боржник офіційно працевлаштований на підприємстві ТОВ Грівлад бухалтерія якого знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. В.Стуса, 2/1 каб. 26. Разом з виконавчим документом до відділу надійшли: постанова про передачу виконавчого провадження, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору, постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, довідки ТОВ Гравіглад, лист стягувана.

06.10.2017р. в межах виконавчого провадження ВП № 52171773 старшим державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 винесено постанову про прийняття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ Ощадбанк заборгованості за кредитним договором № 9 від 10.01.2008р. у розмірі 36 944 грн. 27 коп. до виконання. Керуючись вимогами ч. 4 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження, в цей же день та цим же виконавцем, винесено постанову про передачу зазначеного виконавчого провадження до новоутвореного Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області.

Заступником начальника Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 18.04.2018р. винесена постанова про прийняття виконавчого провадження ВП № 52171773 до виконання.

26.06.2018р. старшим державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, в межах виконавчого провадження № 52171773 з примусового виконання виконавчого листа Врадіївського районного суду Миколаївської області, виданого 02.08.2012р., про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ Ощадбанк заборгованості за кредитним договором № 9 від 10.01.2008р. у розмірі 36 944 грн. 27 коп., винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, у звязку з встановленням, що у відповідності з повідомленням ТОВ ГРІВЛАД, де проводилось стягнення з заробітної плати боржника, боржниця звільнилася з підприємства. У боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України Про виконавче провадження заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними.

Матеріали виконавчого провадження також містять:

- лист ТОВ Грівлад від 02.03.2017р., згідно якого боржника звільнено з займаної посади 28.02.2017р.;

- інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, в якому наявний запис щодо чинності арешту майна боржника оголошений 03.02.2016р. Врадіївським ВДВС РУЮ в Миколаївський області.

- довідку ДФС України станом на 09.11.2017р., згідно якої боржником не відкрито розрахункових рахунків в банківських установах;

- довідку ДФС України станом на 09.11.2017р., згідно якої інформація стосовно боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нараховано (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них І податку в ДРФО відсутня;

- довідку Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, про останнє місце роботи станом на 17.10.2017р., згідно якої інформації стосовно боржника не знайдено;

- довідку Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії станом на 17.10.2017р., згідно якої інформації стосовно боржника не знайдено;

- довідку Територіального сервісного центру № 5145 від 19.05.2018р., згідно якої автотранспортних засобів на праві приватної власності за боржником не зареєстровано.

Згідно виконавчого документа адреса боржника: Миколаївська область, смт Врадіївка, вул. Маяковського, 24.

Крім того, з наданих державним виконавцем матеріалів виконавчого провадження № 49563478 та № 50360472 судом встановлено таке.

26.02.2016р. на адресу Малиновського ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ в Одеській області з Врадіївського ВДВС РУЮ в Одеській області на надійшов пакет документів: матеріали виконавчого провадження ВП№ 49563478 по виконанню виконавчого листа № 2- 247/2011 виданого Врадіївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України заборгованості в розмірі 30 040 11 грн., так як було встановлено, що боржник офіційно працевлаштований на підприємстві ТОВ Грівлад бухгалтерія якого находиться за адресою: м. Одеса, вул. В. Стуса. 2/1 каб. 26, що територіально належить до Малиновського ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ в Одеській області. Разом з виконавчим документом до відділу надійшли: постанова про закінчення виконавчого провадження, постанова про стягнення з боржника виконавчого бору, постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, довідки УПФУ України. ДПІ України, акт державного виконавця, витяг з реєстру щодо накладення арешту на майно боржника, заява стягувана щодо звернення стягнення на заробітну плату боржника.

29.02.2016р. старшим державним виконавцем Харжевською М.В. винесено постанову про відкриття ВП № 50360472 по виконанню виконавчого листа № 2-247/2011 виданого Врадіївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України заборгованості за кредитним договором № 900 від 05 грудня 2007 року в розмірі 30 040, 11 грн.

29.02.2016р. старшим державним виконавцем Харжевською М.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника та направлено до бухгалтерії ТОВ Грівлад.

Стягнення з заробітної плати боржника проводилось до 28.02.2017р. Стягнення припинено в звязку з звільненням боржника з займаної посади. Вказаний факт підтверджується листом ТОВ Грівлад від 02.03.2017р.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, ст.ст. 76-89 ЦПК України визначено поняття доказів, їх належності, допустимості, достовірності та достатності, обов'язок доказування і подачі доказів, а також підстави звільнення від доказування, порядок подачі доказів, витребування доказів та оцінки доказів.

Так, зокрема ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 74 Закону України Про виконавче провадження (далі - Закон) передбачено право сторін, інших учасників та осіб на оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обовязковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та обєктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У відповідності до ст. 7 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, відповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби.

Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

В свою чергу, п. 6 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р. (далі - Інструкція), визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 5 розділу V Інструкції передбачено, що Виконавче провадження передається від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби у разі:

хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці;

звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця;

включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби;

відводу (самовідводу) державного виконавця відповідно до Закону;

утворення виконавчої групи між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби;

наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби чи виконавчої групи, між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби здійснюється за письмовим дорученням начальника цього органу державної виконавчої служби чи керівника виконавчої групи. Про прийняття виконавчого провадження до виконання державний виконавець, якому воно передано, виносить відповідну постанову.

Отже, з сукупного аналізу зазначених норм законодавства слідує, що передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого здійснюється за письмовим дорученням начальника відділу за наявності умов визначених п. 5 розділу V Інструкції, при чому враховуючи приписи Закону та Інструкції щодо обов'язків державного виконавця, прийняття виконавчого документу до виконання, винесення постанов при здійсненні виконавчих дій, складення відповідних актів та інших документі, направлення останніх сторонам виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження, державний виконавець має здійснювати дії щодо виконання виконавчого документа в межах наданих йому повноважень та лише у виконавчому провадженні прийнятому ним до свого провадження та переданого йому відповідно до вимог законодавства.

В судовому засіданні при дослідженні матеріалів виконавчого провадження встановлено, що останні не містять ні письмового доручення заступника начальника відділу ОСОБА_6 про передачу виконавчого провадження до старшого державного виконавця Демченко О.В., ні постанови про прийняття державним виконавцем Демченком О.В. до свого провадження виконавчого провадження, акту приймання-передачі виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого.

Таким чином, з огляду на вищевикладене в сукупності вбачається, що старший державний виконавець Демченко О.В. не мав права вчиняти жодні дії в межах виконавчого провадження № 52171773, в тому числі виносити постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

З огляду на вищевикладене, вимоги скарги в цій частині є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 8 Закону передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Однак, надані державним виконавцем матеріали виконавчого провадження, не містять жодних доказів на підтвердження внесення постанов та процесуальних рішень до автоматизованої системи виконавчих проваджень в межах виконавчого провадження № 52171773, що є обов'язковим відповідно до ст. 8 Закону.

Крім того державним виконавцем не вирішено питання щодо виконання кількох рішень про стягнення коштів з боржника ОСОБА_3 у рамках зведеного виконавчого провадження, хоча згідно приписів ч. 1 ст. 30 Закону, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 10 Закону, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 18 Закону, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В свою чергу, ч. 3 ст. 18 Закону виконавцю надано широке коло повноважень, які спрямовані на забезпечення неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі примусового виконання рішень.

Так, зокрема п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Згідно ч. 5 ст. 18 Закону, від час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону, виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Матеріали виконавчого провадження містять дані щодо заробітної плати боржника, інших його доходів, відкритих рахунків на ім'я боржника, однак вказані дані є актуальними станом на жовтень 2017 року, в той час як оскаржувана постанова винесена державним виконавцем 26.06.2018р., що свідчить по недотримання останнім принципу своєчасності вчинення виконавчих дій, а відсутність вищевказаних актуальних даних станом на час винесення оскаржуваної постанови свідчить також про порушення державним виконавцем принципів ефективності та повноти вчинення виконавчих дій.

Також слід відмітити, що матеріали виконавчого провадження не містять жодних даних щодо вчинення державним виконавцем дій спрямованих на встановлення наявності в боржника нерухомого майна чи іншого майна, на яке можливе звернути стягнення.

Таким чином, з сукупності вищевикладеного вбачається, що вимоги скарги є законними, обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню

Статтею 453 ЦПК України визначено, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 211, 259, 260, 273, 447-451 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Скаргу Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Миколаївське обласне управління публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України на неправомірні дії, рішення та бездіяльність державного виконавця, суб'єкт оскарження старший державний виконавець Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, боржник ОСОБА_3, - задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 щодо винесення 26.06.2018р. постанови про повернення виконавчого документу стягувачу та безпосередньо повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними.

Визнати постанову старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу стягувачу, винесену 26.06.2018р., на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, в межах виконавчого провадження № 52171773 з примусового виконання виконавчого листа Врадіївського районного суду Миколаївської області від 02.08.2012р., виданого згідно рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25.06.2012р., у справі № 2-29/2012 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ Ощадбанк заборгованості за кредитним договором № 9 від 10.01.2008р. у розмірі 36 944 грн. 27 коп., незаконною та скасувати її.

Зобов'язати Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області розглянути питання щодо прийняття до виконання виконавчого документа, а саме: виконавчого листа Врадіївського районного суду Миколаївської області від 02.08.2012р., виданого згідно рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25.06.2012р., у справі № 2-29/2012 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ Ощадбанк заборгованості за кредитним договором № 9 від 10.01.2008р. у розмірі 36 944 грн. 27 коп., та відновити виконавче провадження № 52171773.

Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області повідомити Врадіївський районний суд Миколаївської області та Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії Миколаївське обласне управління публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України про виконання ухвали в порядку визначеному ст. 453 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ф.Г. Сокол