Справа № 462/1758/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/1968/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року Апеляційний суд Львівської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 16 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

В березні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач не дає грошей на утримання дитини, і тому вона змушена сама її забезпечувати. В зв'язку з вказаним, просить позов задовольнити.

08 квітня 2015 року заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова позов ОСОБА_3 був частково задоволений, було ухвалено стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно, починаючи з 11 березня 2015 року, і до досягнення дитиною повноліття, з індексацією відповідно до закону, а в решті позову було відмовлено.

28 березня 2018 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення та клопотанням про поновлення строку /а.с.39-42/, мотивуючи це ти, що він до грудня 2017 року проживав однією сім'єю з позивачем, 08 березня 2016 року в них народився син ОСОБА_6, зароблені ним кошти він витрачав на сім'ю, позивач в повій мірі розпоряджалася заробленими ним коштами. Протягом вказаного строку йому нічого не було відомо про заочне рішення суду від 08 квітня 2015 року, про існування якого він дізнався лише в березні 2018 року.

13 квітня 2018 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вищевказані клопотання та заява відповідача ОСОБА_4 були задоволені, було постановлено скасувати заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 квітня 2015 року та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

08 травня 2018 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_5 у розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 16 травня 2018 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, починаючи з 01 березня 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття, з індексацією відповідно до закону.

В решті позову відмовлено

Вирішено питання судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач - ОСОБА_3 Вважає, що рішення суду таким, що не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального право. Вважає, що аліменти повинні стягуватися на її користь з моменту звернення до суду з позовом, а не з 01 березня 2017 року, оскільки відповідачем не надавав кошти на утримання дитини та не здійснював її утримання з березня 2015 року. Також вважає, що визначаючи розмір аліментів, судом не враховано вік відповідача, стан його здоров"я. Окрім цього, судом не враховано прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, розмір аліментів яких не може бути меншим такого. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Залізничного районного суду міста Львова від 16 травня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повність

Колегія суддів перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Згідно зі ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2012 року /а.с.7/, який розірваний рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 травня 2018 року, яке було ухвалене судом у справі № 462/225/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюб. Зазначене рішення на час вирішення даного спору про стягнення аліментів не набрало законної сили.

Сторони від шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.6/ та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.70/.

Діти проживають разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується актами ЛКП "Сигнівка" від 12 грудня 2017 року та 05 травня 2018 року /а.с.72,73/ та визнається всіма учасниками справи.

З пояснень свідків, допитаних в суді першої інстанції за клопотанням позивача, а саме: її сусідів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та її знайомої ОСОБА_10 вбачається, що весною 2017 року вони ще бачили відповідача у квартирі АДРЕСА_2, а восени 2016 року відповідач з ініціативи позивача знаходився на заробітках в Польщі, стосовно грошових відносин, які існували між сторонами вони нічого пояснити не змогли.

З пояснень свідків, допитаних в суді першої інстанції, які були допитані за клопотанням відповідача, а саме: його матері ОСОБА_11, брата ОСОБА_12 та сусіда ОСОБА_13 вбачається, що до березня 2016 року сторони з дітьми проживали у АДРЕСА_3, яка належить матері позивача, а потім почали всі разом проживати у відповідача за адресою: адресою: АДРЕСА_3, восени 2016 року відповідач знаходився на заробітках в Польщі та повернувся у грудні 2016 року, в той час позивач з дітьми проживала у своєї матері. Остаточно позивач пішла з дітьми з квартири відповідача наприкінці лютого 2017 року, стосовно грошових відносин, які існували між сторонами вони також нічого пояснити не змогли.

Постановляючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд виходив з тих обставин, що відповідач є працездатною особою, працює та отримує заробітну плату в розміні 4000 грн. і має на своєму утриманні малолітнього сина ОСОБА_6, в зв"язку чим прийшов до висновку про стягнення аліментів з відповідача в сумі 1200 грн. з 01 березня 2017 року, оскільки такий розмір відповідатиме інтересам сторін, а дата початку стягнення аліментів є моментом виникнення у відповідача аліментних зобов"язань.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

За загальним правилом, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви, як визначено ст.191 СК України.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про дату з слід стягувати аліменти, оскільки саме з березня 2017 року сторони припинили проживати разом, в зв"язку з чим припинили ведення спільного господарства та не мали спільного бюджету. До березня 2017 року відповідач приймав участь в утриманні сім"ї та доньки ОСОБА_11.

Дані факти доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Що ж до визначення розміру аліментів, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ст.ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дітей сторін по справі, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).

Згідно Закону України "Про державний бюджет на 2017 рік", прожитковий мінімум на дитину - 2017 рік в Україні для дітей вікoм до 6 років з 01 січня 2017 року до 30 квітня 1355 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1426 грн., з 01 грудня - 1492 грн.

Згідно Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік", прожитковий мінімум на дитину - 2018 рік в Україні для дітей вікoм до 6 років з 1 січня по 30 червня 1492 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1559 грн., з 01 по 31 грудня - 1626 грн.

Визначений судом розмір аліментів не є меншим 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини.

Враховуючи суму позовних вимог, яку позивач просила стягувати - 3000 грн., розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, вік дитини, стан здоров"я відповідача, ту обставину, розмір його доходів, сума аліментів в розмірі 1200 грн. є такою, що відповідає прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і достатньою для забезпечення надійного захисту інтересів дитини для отримання нею стабільного утримання з сторони відповідача - батька.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду міста Львова від 16 травня 2018 року залишити без змін.

Згідно ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 16 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2018 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк