233 № 233/3135/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2018 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,
Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та примусово зняти його з реєстраційного обліку за цією адресою.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що на підставі Договору купівлі-продажу від 25 серпня 2016 року йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2.
У спірному жилому приміщенні зареєстрований син колишнього власника квартири відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з жовтня 2015 року у квартирі не мешкає, його особистих речей у квартирі не має.
Наявність реєстрації відповідача у спірному жилому приміщенні тягне за собою порушення його прав, як власника квартири на вільне володіння та розпорядження майном. Крім того, він вимушений сплачувати комунальні послуги за особу, яка у приміщенні не проживає.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у звязку з чим судом 24 вересня 2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 25 серпня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Договір купівлі-продажу, у відповідності до якого ОСОБА_3 передала у власність (продала), а ОСОБА_1 прийняв у власність (купив) цілу трикімнатну квартиру номер 43 в будинку номер 5 по вул. Білоусова у м. Костянтинівка Донецької області (а.с.4-5).
Право приватної власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 серпня 2016 року, номер запису про право власності 16105927 (а.с.5).
Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 21 вересня 2011 року зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначене підтверджується копією паспорта ОСОБА_2 (а.с.39-40), копією Акту з перевірки паспортного режиму від 12.06.2018 року (а.с.41).
Проте, відповідач ОСОБА_2 у спірному жилому приміщенні не мешкає з жовтня 2015 року, його особисті речі у квартирі відсутні. Зазначена обставина підтверджується копією Акту з перевірки паспортного режиму від 12 червня 2018 року (а.с.41).
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Отже, з моменту переходу права власності на спірне житлове приміщення до нового власника, відповідач ОСОБА_2, як син колишнього власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3, втратив право користування спірним житловим приміщенням, а тому має бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_4.
Разом з тим, у задоволенні позовних вимог щодо примусового зняття з реєстраційного обліку відповідача із спірного жилого приміщення слід відмовити, з огляду на те, що згідно із ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням, а отже вимога щодо примусового зняття з реєстраційного обліку є передчасною.
Тож, позов слід задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 263-265,282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) до ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
В задоволенні решті позовним вимог відмовити
Повний текст рішення складено 24 вересня 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.В. Каліуш