Справа № 635/7350/18
Провадження № 2/635/458/2018
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Ус Ю.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування 77833,21 гривень матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судових витрат у сумі 1278,34 грн. (витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 778,34 грн.). В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 22 березня 2016 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Зеленій в районі б. 29-Б в с. Борщова Харківського району Харківської області, виконуючи поворот ліворуч, не переконався, що це буде безпечно і допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під його керування, що призвело до перекидання його автомобіля. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Таким чином, ОСОБА_2 порушив п.п.11.2,12.1,12.3,14.2,14.6 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вина відповідача встановлена постановою Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2016 року, яка залишена у силі апеляційним судом Харківської області. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 24.05.2016 року №4143, розмір матеріальних збитків, завданих позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 77833,21 грн.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2018 року провадження по справі відкрито.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду на 05 вересня 2018 року, яка було відкладено у звязку із неявкою відповідача.

05 вересня 2018 року від позивача та його представника надійшла заява про часткову відмову від позовних вимог в частині витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 грн. В іншій частині позов підтримують у повному обсязі.

Справу розглянуто за відсутності сторін.

Позивач та представник позивача у судове засідання не зявилися, надали суду заяву, якою просили розглянути справу у їх відсутності, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.

Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному та обєктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу на зявилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

З урахуванням того, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши надані суду докази, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 12,11,81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Згідно з частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК).

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

22.03.2016 року відповідач, керуючи в стані алкогольного спяніння автомобілем М-21412, реєстраційний номер НОМЕР_3, по вул. Зеленій в районі будинку № 29-Б в с. Борщова Харківського району Харківської області (а/д Харків-Липці), виконуючи поворот ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і допустив зіткнення з автомобілем Chevrolet, реєстраційний номер НОМЕР_4, власником якого є Позивач, що призвело до перекидання автомобіля та отримання ним механічних пошкоджень.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 26.05.2016 по справі № 635/3625/16-п Відповідач був визнаний винним за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння) та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Вказана постанова не була оскаржена та набула законної сили.

Також постановою Харківського районного суду Харківської області від 21.12.2016 по справі № 635/3625/16-п з урахуванням висновків судової автотехнічної експертизи, дії відповідача кваліфіковані за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та закрив провадження у відповідності до ст. 247 вказаного Кодексу, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 07.02.2017 апеляційну скаргу Відповідача залишено без задоволення, а постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 21.12.2016 року - без змін.

З урахуванням викладеного, суд вбачає, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача.

Згідно із висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 24.05.2016 № 4143, виконаного провідним судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_3, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_5, в результаті ДТП 22.03.2016, становить 77833 грн. 21 коп.

У свою чергу згідно із приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з пунктами постановою Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Оскільки обставини та вина у вчиненні ДТП були встановлені судом при притягненні відповідача до адміністративної відповідальності, а також з урахуванням визнання останнім позовних вимог у повному обсязі, матеріальна шкода у розмірі 77833, 21 грн., підлягає стягненню на користь позивача.

Розподіл судових витрат суд здійснює на підставі ст. 141 ЦПК України з урахуванням задоволення позову, які складаються із суми сплаченого позивачем судового збору 778, 34 гривень.

Від вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 грн. позивач та його представник відмовилися.

Керуючись ст. ст. 6,7,12,13,43,76,81,82,89,131,141,247,258,259,263-265,280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 77833 (сімдесят сім тисяч вісімсот тридцять три) гривні 21 коп. у відшкодуванні завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальній сумі 778, 34 (сімсот сімдесят вісім) гривень 34 коп..

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області або до Апеляційного суду Харківської області.

На підставі ч. 5 ст. 268 ЦПК України повне рішення складено і підписано без його проголошення 01 жовтня 2018 року.

позивач ОСОБА_1, РНОКПП:НОМЕР_6, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 9 кв. 2;

представник позивача - ОСОБА_4 РНОКПП:НОМЕР_7, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 6/7 кв. 2;

відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 8

Головуючий суддя: Назаренко О.В.