Справа № 286/1712/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Овручі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку , -

В С Т А Н О В И В:

08.06.2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 Мотивуючи тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачем було придбано житловий будинок, що знаходяться в АДРЕСА_1 Оскільки майно придбано у шлюбі, то воно є спільною сумісною власністю і вона має право на 1/2 його частину.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, однак конверт повернувся на адресу суду. Проте у відповідності до ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Сторони перебували у шлюбі з 17.03.2005 року по 15.09.2014 року, про що свідчить копія заочного рішення Овруцького районного суду Житомирської області (а.с.5).

Згідно договору купівлі - продажу житлового будинку від 29.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Овруцького районного нотаріального округу Житомирської області Кушнерчук О.М., ОСОБА_2 за згодою дружини - ОСОБА_1 придбано, , житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно із ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із ч.1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Таким чином, законодавцем презентується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, та обов'язок доведення тієї обставини, що майно придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладено на останнього.

Відповідно до положень ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Доказів, які б спростовували вимоги позивача відповідачем не надано.

Враховуючи вищенаведені норми права, докази на які посилається позивач,суд вважає, що спірний житловий будинок придбаний за час перебування сторін у шлюбі, за кошти подружжя та в інтересах сім»ї, тому є спільним сумісним майном сторін.

З огляду на викладене, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст. 60, 70 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої в АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч