АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року

м.Харків

справа № 636/4166/17

провадження № 22-ц/790/4438/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Пилипчук Н.П., Кругової С.С.

за участю: секретаря - Щербань Р.М.

учасників справи

представника позивача ОСОБА_1

представників особи, яка не брала участь у справі, Чугуївської РДА Харківської області ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою представника Чугуївської районної державної адміністрації - ОСОБА_5 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 січня 2018 року, ухвалене суддею - Ковригіним О.С., в залі суду в м. Чугуєві, Харківської області,-

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2017 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначала, що 19 травня 1997 року померла ОСОБА_6

Після її смерті залишилась земельна частка (пай) розміром 8,53 умовних кадастрових гектари, яка належала їй на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 25 червня 1996 року № 347.

На момент смерті ОСОБА_6, ОСОБА_4 фактично проживала разом з нею та була зареєстрована із спадкодавицею за однією адресою.

Спадкоємців першої та другої черги після смерті ОСОБА_6, немає.

ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті спадкодавиці, шляхом вступу у володіння спадковим майном, а саме продовжила користуватися речами, які залишились після смерті спадкодавиці, в тому числі особистими побутовими речами померлої та продовжила проживати в її будинку.

У звязку з чим, позивач просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 8,53 умовних кадастрових гектари, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Леніна, яка належала ОСОБА_6 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0038720, виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 25 червня 1996 року № 347, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої 19 травня 1997 року.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 10 січня 2018 року позов ОСОБА_4 до Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) розміром 8,53 умовних кадастрових гектари, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Леніна, яка належала ОСОБА_6 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0038720, виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 25 червня 1996 року № 347, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої 19 травня 1997 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представником Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказує, що зазначене рішення породжує обовязки для Чугуївської районної державної адміністрації, а саме обовязок внесення змін до сертифікату у звязку з передачею права на земельну частку пай в порядку спадкування за законом на імя ОСОБА_4 та в подальшому надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) власнику земельної частки (паю) і затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) власнику земельної частки (паю), на підставі статей 5, 11 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Зазначає, що остаточне право на земельну частку (пай) громадяни члени КСП ім.Леніна, включені до списку до Державного акту ХР 26-00-000550, набули з 05 вересня 1997 року, а саме, з дати одержання і державної реєстрації вказаного документу, що посвідчує право колективної власності на землю. ОСОБА_2 власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкурентному КСП, членом якого він є. Земля із державної власності була передана КСП ім. Леніна у колективну власність згідно державного акту від 05 вересня 1997 року, тобто ОСОБА_6, яка померла 19 травня 1997 року, не набула право на земельну частку (пай). Чугуївська РДА також підтверджує, що спірний сертифікат не пройшов державну реєстрацію в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), тобто, він не має юридичної сили.

ОСОБА_4 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Представником Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_5 надано заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_4 є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності.

В суді апеляційної інстанції представники Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримували апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Представник Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.91).

Вислухавши пояснення представника позивача та представників Чугуївської РДА Харківської області, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_4 до Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 на час смерті ОСОБА_6 знаходилась на її утриманні, була зареєстрована за місцем її проживання. Отже, вона є спадкоємицею та спадщину прийняла. На час смерті ОСОБА_6 належало право на земельну частку (пай) розміром 8,53 умовних кадастрових га, яка належала ОСОБА_6 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ХР № 0038720, виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 25 червня 1996 року № 347.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частин 1,2,5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам цивільно процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 померла 19 травня 1997 року (а.с. 7).

Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0038720, виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації Чугуївського району Харківської області № 347 від 25 червня 1996 року, ОСОБА_6, як члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП ім. Леніна Чугуївського району Харківської області, належала частка (пай) на землі, що перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна розміром 8,53 га (а.с. 8-9).

ОСОБА_2, із матеріалів справи вбачається, що державний акт на право колективної власності на землю ХР-26-00-000550 (далі державний акт) колективному підприємству ім. Леніна відповідно до рішення Великобабчанської сільської ради народних депутатів від 05 квітня 1996 року № 2, яким передано у колективну власність землю загальною площею 3187,3 га для ведення сільськогосподарського виробництва, був зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 2 від 05 вересня 1997 року (а.с. 52-67).

Тобто він набув чинності 05 вересня 1997 року, отже, на час державної реєстрації державного акту на праві колективної власності на землю ОСОБА_7 померла.

За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України (далі ЗК України) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, зазначено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею забороняється.

ОСОБА_2 власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному, сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державний актів затверджуються Верховною Радою України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарських підприємством і організаціями від 08 серпня 1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю».

Отже, відповідно до зазначених нормативних актів право на земельну частку (пай) фізична особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП державного акта.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що оскільки державний акт КСП ім. Леніна отримала після смерті ОСОБА_6, тобто 05 вересня 1997 року, то суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що ОСОБА_6 за життя набула право власності на земельну частку (пай) розміром 8,53 умовних кадастрових гектарів.

Висновки суду першої інстанції та доводи відзову на апеляційну скаргу ОСОБА_4 про те, що оскільки на імя померлої ОСОБА_6, був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай), що свідчить про те, що померла набула право на земельну частку (пай) не заслуговують на увагу, оскільки сертифікат серії ХР № 0038720, виписаний на її імя не був зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Зазначене підтверджується відсутністю реєстраційного номеру в самому сертифікаті, в якому також не зазначена дата його видачі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що зазначений сертифікат не є чинним, та не породжує будь яких прав померлої ОСОБА_6 на земельну частку (пай).

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 є спадкоємицею ОСОБА_6

Відповідно до ст. 531 Цивільного кодексу України, 1963 року (далі ЦК України) в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Факт знаходження особи на утриманні повинен бути підтверджений рішенням суду. ОСОБА_2, цей факт рішенням суду не встановлений.

ОСОБА_2, із матеріалів справи вбачається, що на час смерті ОСОБА_6 ОСОБА_4 була неповнолітньою.

Отже, місцем її проживання було місце проживання її батьків.

Судом не було перевірено чи були інші спадкоємці після смерті ОСОБА_7 та прийняли вони спадщину в установленому законом порядку.

В суд апеляційної інстанції представником Чугуївської РДА Харківської області був наданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна із якого вбачається, що право власності на житловий будинок, який належав їй на праві власності, був оформлений 04 травня 2012 року на ОСОБА_8 (а.с. 122).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, по неповно зясованим обставинам, що мають значення для справи, у звязку з чим на підставі пунктів 1, 4 часини 1 статті 376 ЦПК України колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове судове рішення, яким відмовляє ОСОБА_4 у задоволенні позову про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору, сплачені Чугуївською РДА за подачу апеляційної скарги, у сумі 960,00 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь скаржника.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 368, ст. 371, п.2 ч.1 ст. 374, п.п. 1, 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Чугуївської районної державної адміністрації - ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 січня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області судовий збір у сумі 960,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 25 вересня 2018 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: Н.П. Пилипчук

ОСОБА_9