Справа № 143/707/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Бойка А.В.,

з участю секретаря Шуваріної М.Д.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Погребищі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності,-

Встановив:

В провадженні Погребищенського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з березня 2008 року постійно проживає в житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 на підставі домовленості з відповідачем.

За час проживання у житловому будинку, який побудований ще у 1941 році, позивачем проведено поточний ремонт житлового будинку та господарських будівель, проведено газопостачання. Житловий будинок весь цей час підтримувався в належному стані. Позивач просить визнати його право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву у яких позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, у телефонному режимі повідомила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, просила розгляд справи провести у її відсутності.

Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось.

З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

В ході судового розгляду справи встановлено, що з березня 2008 року позивач постійно проживає в житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить на підставі договору купівлі продажу від 09.12.1998 ОСОБА_2 (а.с. 7). Між позивачем та відповідачем існує усна домовленість про постійне проживання позивача у вказаному житловому будинку. За час проживання у житловому будинку, який побудований ще у 1941 році, позивачем проведено поточний ремонт житлового будинку та господарських будівель, проведено газопостачання, належно оплачувались комунальні послуги. Житловий будинок весь цей час підтримувався в належному стані.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК). (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно проживати у житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст.212-215,224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.12,13,81,89,263-265 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1, загальною площею 52,6 кв.м. та згідно технічного паспорта до складу якого входять: житловий будинок - літ «А», веранда - літ. «а», сарай - літ. «Б», погріб з шиєю - літ. «п/б», сарай - літ. «б», огорожа позначена №1, ворота позначені №2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя