Справа №431/3331/18
Провадження №2/431/1038/18
20 вересня 2018 року Старобільський районний суд Луганської області
В складі: головуючого - судді Ткач О.В.,
за участю секретаря судового засідання: Башинського Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в інтересах дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.
В обґрунтування позову, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30.11.2016 року, яке набрало законної сили 13.12.2016 року, шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Вона і дитина є внутрішньо переміщеними особами. З липня 2014 року, часу коли шлюбні відносини з відповідачем були припинені, він участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, не цікавиться розвитком дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не підтримує з дитиною ніяких стосунків. Вона самостійно утримує дитину та належним чином дбає про стан її здоров'я, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідач перебуває на території непідконтрольній українській владі та безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний і духовний розвиток, зокрема, відповідач відмовляється надати у порядку, передбаченому законодавством України, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення. Зв'язок з ним відсутній. Її донька часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікаря, необхідне періодичне перебування дитини на морі, в лісі, тобто в екологічно безпечних місцях для дитини. На даний час вона має можливість повезти дитину за кордон з метою відпочинку, оздоровлення та розширення її кругозору. Її сестра проживає в м. Цимлянськ, Ростовської області Російської Федерації та запрошує їх приїхати у гості та відпочинок, надає для цього матеріальну допомогу. Також вона має намір регулярно надавати дитині можливість оздоровлюватись шляхом виїзду до курортних міст відпочинку. Просить суд дозволити дитині виїзд за межі держави України разом з нею без згоди та супроводу відповідача.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, у своїй заяві просила розглянути справу у її відсутність (а.с. 24).
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному сайті «Судова влада Україна».
За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2011 року, який було розірвано рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30.11.2016 (а.с.11-12,13).
Згідно з копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 8) батьками малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3.
Позивач ОСОБА_1 та її малолітня дитина є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується копіями довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.9.10).
Порядок виїзду за кордон без згоди другого з подружжя (чоловіка) визначено законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-Х11, Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення, видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затвердженого Постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами).
Стаття 18 цих Правил передбачає, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється (п. 3 Правил) у разі пред'явлення оригіналів документів, або їх нотаріально завірених копій: рішень суду щодо надання дозволу на виїзд за межі України дитині, яка не досягла 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків».
За ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 річного віку, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів, в їхньому супроводі, або у супроводі осіб, уповноважених ними.
Судом також встановлено, що злипня 2014 року, часу коли шлюбні відносини між сторонами були припинені, відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, не цікавиться розвитком дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не підтримує з дитиною ніяких стосунків. Позивач самостійно утримує дитину та належним чином дбає про стан її здоров'я, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідач перебуває на території непідконтрольній українській владі та безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний і духовний розвиток, зокрема, відповідач відмовляється надати у порядку, передбаченому законодавством України, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення. Зв'язок з ним відсутній.
Таким чином, суд дійшов висновку, що через те, що відповідач ОСОБА_3 - батько малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ніякої участі у вихованні і матеріальному забезпеченні дитини не приймає, можливо надати її матері позивачу ОСОБА_1 - дозвіл на вивіз дитини за межі держави України, а також через лінію розмежування у зону проведення ООС та АР Крим, разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька.
Судові витрати пов'язані з розглядом справи не стягувати з відповідача, оскільки позивач не просить стягнути судові витрати.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 282 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, п.п. 2-4 Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України», ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», п.2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України», ст. 154 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.
Надати дозвіл дитині - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці селища Лісне місто Антрацит, Луганська область, Україна на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави України, а також через лінію розмежування у зону проведення ООС на тимчасово непідконтрольній території України та АР Крим, разом із матір'ю - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1), яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну своєї доньки - ОСОБА_2, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2), на строк 9 років, а саме з дня набранням рішенням законної сили до досягнення дитиною шістнадцяти річного віку, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_5.
Заочне рішення може бути переглянуто Старобільським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, або не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ткач