АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1655/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів Бабенка В.М., Василенко Л.І.

секретар Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач (скаржник) ОСОБА_3,

відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

третя особа - ОСОБА_7 державна нотаріальна контора,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача адвоката ОСОБА_8 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 31.07.2018 (ухвалене о 09 год. 59 хв. у залі судових засідань Соснівського районного суду, повний текст складено 07.08.2018, суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1А.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_7 державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги, :

в с т а н о в и в :

08.08.2017 представник позивача адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом, яким просив, після послідуючого уточнення 13.02.2018, встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_9 з квітня 2009 року по 15.04.2017. Визнати за ОСОБА_3 право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, який помер 15.04.2017 року, разом зі спадкоємцями першої черги спадкування.

В обґрунтування вказано на те, що ОСОБА_3 зі своїм чоловіком ОСОБА_9 з квітня 2009 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу в кімнаті гуртожитку, яка була надана останній за місцем роботи за адресою м. Черкаси, вул. Ярослава Галана, буд. 3, кімната № 501.

ОСОБА_9 15.04.2017 помер. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді гаражу в автокооперативі «Меліоратор», що знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Руставі, 2/1 та квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Вказана квартира належала останньому на підставі договору купівлі-продажу. За життя померлий заповіту не залишив.

Таким чином після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина на спадкове майно - вищевказані квартиру та гараж, відповідачі є спадкоємцями першої черги, а тому позивач змушена звернутися до суду з позовом про захист свого права власності на частину майна, придбаного за час спільного проживання.

Факт проживання однією сімєю підтверджується письмовими доказами, а саме поясненнями родичів, сусідів, друзів, колег, які можуть підтвердити той факт, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 фактично проживали разом та вели спільне господарство з квітня 2009 року та по день смерті останнього 15.04.2017.

За час спільного проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_3 були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, піклувалися один про одного, формували спільний бюджет, купували речі та майно за спільні кошти, спільно подорожували та відпочивали. Зі своїм чоловіком спільних дітей не мали, але допомагали і матеріально підтримували його молодшу доньку ОСОБА_11 від першого шлюбу, зокрема позивачем особисто здійснювалась оплата навчання ОСОБА_11 у Черкаському художньо-технічному коледжі.

ОСОБА_3 та ОСОБА_11 разом їздили на батьківщину чоловіка до с. Мехедівка Драбівського району, відвідували батьків, родичів, з якими постійно підтримували доброзичливі відносини.

У звязку із різким погіршенням стану здоровя з 10.07.2016 ОСОБА_9 перебував на утриманні позивача, оскільки потребував постійного догляду та медичного лікування.

Крім того, за час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_11 придбали у власність квартиру в АДРЕСА_1 та гараж в автокооперативі «Меліоратор».

Внески за квартиру сплачені повністю за період з квітня 2015 року по травень 2015 року. Оскільки квартира придбана під час спільного проживання, спільними зусиллями були сплачені усі внески за неї, то позивач вважає, що дане житло є спільною сумісною власністю.

Зазначені фактичні обставини стали підставами для звернення з цим позовом до суду.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 31.07.2018 позов у справі залишено без задоволення. При цьому суд виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про обгрунтованість її позовних вимог.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав 04.09.2018 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги. Скаржник зазначає, що суд не врахував, показань свідків у справі, які не зацікавлені у розгляді справи, так як не є родичами ні позивача ні покійного ОСОБА_9 Суд не врахував надані позивачем докази.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила суд її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін , оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що 15.04.2017 помер ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.04.2017 серія І-СР № 296211. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі, на квартиру в АДРЕСА_1, гараж в автокооперативі «Меліоратор» та автомобіль Ford Transit Connect (номер кузова НОМЕР_1), що є спірним майном у цій справі.

10.10.2017 до ОСОБА_7 районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_6, яка є матірю спадкодавця. 11.07.2017 до цієї ж нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_3 про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_9 01.09.2017 до вищезазначеної нотаріальної контори надійшли заяви від ОСОБА_4, ОСОБА_5 про прийняття ними спадщини після смерті батька ОСОБА_9

Позивач у цій справі стверджує про те, що вона проживала однією сімєю зі спадкодавцем та має право на спадкування спадщини разом з іншими спадкоємцями першої черги.

Судом встановлено, що покійний ОСОБА_9 захворів 10.07.2016 та перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Третьої ОСОБА_7 міської лікарні швидкої медичної допомоги до 11.10.2016.

Позивач ОСОБА_3 в період перебування у відпустці, тобто з 18.07.2016 по 29.08.2016, надавала допомогу ОСОБА_9 в лікарні.

В подальшому, в період часу з 25.10.2016 по 16.12.2016 ОСОБА_9 знову перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Третьої ОСОБА_7 міської лікарні швидкої медичної допомоги. За весь період перебування в лікарні догляд ОСОБА_9 здійснювали мати, діти та ОСОБА_12 Позивач по справі такого догляду не надавала і не могла надавати, так як працювала вихователем в дошкільному навчальному закладі.

З 16.12.2016 по 03.02.2017 ОСОБА_9 перебував на лікуванні в неврологічному відділенні Другої міської лікарні відновлювального лікування. В період знаходження на лікуванні в цьому відділенні позивач також не здійснювала догляд за спадкодавцем. Цілодобовий, щоденний догляд ОСОБА_9 здійснювали його мати, діти та ОСОБА_12 У виписці з історії хвороби анамнез хвороби записаний зі слів матері спадкодавця ОСОБА_6

В період з 03.02.2017 по день смерті спадкодавця 15.04.2017 він перебував у матері ОСОБА_6 за адресою с. Мехедівка Драбівського району, вул. Благовісна, 3, що підтверджується довідкою Мехедівської амбулаторії від 13.11.17 та довідкою Виконкому Зорівської сільської ради №106 від 19.02.2018.

Поховання ОСОБА_9 здійснив ОСОБА_12, що підтверджується довідкою №176 від 18.04.2017.

Зазначені фактичні обставини у справі не оспорюються.

Правовідносини сторін у справі регламентуються наступними нормами права.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); ст. 1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом; ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; ч.1 ст.1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи; ч.2 ст.1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

За вимогами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (про що доводить позивач у цій справі).

У свою чергу, ч.2 ст.1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Також суд вірно врахував, що відповідно до п.21 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п.5.2. листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч.1 ст.1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст.1259 ЦК). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Необхідно зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261-1265 ЦК.

Одночасно у пункті 6 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У відповідності з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Апеляційний суд, враховуючи викладені вище фактичні обставини справи та норми законодавства, приходить до висновку про те, що в цій справі позивач не довела, що вона у розумінні вимог ч.2 ст.1259 ЦК України має право на спадкування спадщини ОСОБА_9 разом із спадкоємцями першої черги, оскільки суд не встановив наявність обставин, які б підтверджували, що спадкодавець, який мав тяжку хворобу та тривалий час лікувався, у тому числі стаціонарно, та безсумнівно потребував постійного стороннього догляду, одержував допомогу та догляд саме від позивача у цій справі.

Натомість матеріалами справи підтверджується, що догляд та поховання спадкодавця здійснювалися спадкоємцями першої черги.

Апеляційні доводи правильності таких висновків суду не спростовують.

Так самі по собі показання свідків, про які зазначає скаржник, не можуть підтверджувати здійснення догляду позивачем за спадкодавцем у випадку, якщо їх не підтверджено іншими матеріалами справи.

До того ж в цій справі додатково слід врахувати, що іншими обєктивними доказами підтверджується здійснення догляду за спадкодавцем під час його тривалої хвороби (яка обумовила його безпорадний стан), саме відповідачами, а не позивачем.

Апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що доводи позивача в обґрунтування його вимог при розгляді цієї справи отримали належну оцінку від суду першої інстанції.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 31.07.2018 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 31.07.2018 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_7 державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 26 вересня 2018.

Суддя-доповідач

Судді