АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/7020/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року місто Київ

справа №760/12740/16-ц

(4-с/46/18)

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Вербової І.М.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року про відмову у задоволенні скарги, постановлену під головуванням судді Українця В.В., у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заінтересована особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Солом'янського районного суду міста Києва зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якій просив:

визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області про заміну сторони виконавчого провадження від 05 квітня 2016 року у виконавчому провадженні №46683113;

визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області про призначення проведення виконавчих дій (опису майна) від 05 квітня 2016 року у виконавчому провадженні №46683113;

визнати протиправним та скасувати акт опису й арешту майна від 18 травня 2016 року, складеного за дорученням відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області у виконавчому провадженні № 46683113;

визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 14 червня 2016 року у виконавчому провадженні №46683113;

визнати протиправним та скасувати повідомлення про вартість майна відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 07 липня 2016 року №675/10 у виконавчому провадженні №46683113;

визнати протиправною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області щодо несвоєчасного повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №46683113;

зобов'язати відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області повернути виконавчий документ стягувачу.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 24 лютого 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконання виконавчого провадження №46683113 з примусового виконання виконавчого листа №2-429/12 від 01 жовтня 2012 року, виданого Солом'янським районним судом міста Києва щодо стягнення з нього коштів на користь ПАТ «Сведбанк».

Вказував, що 13 липня 2016 року він отримав лист державного виконавця від 07 липня 2016 року №675/10 з повідомленням про вартість майна та копію висновку про вартість майна від 05 липня 2016 року №1063. Будь-яких інших постанов з відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області він не отримував.

Зазначав, що з висновку вбачається, що підставою проведення оцінки є постанова відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 14 червня 2016 року.

Вказував, що в повідомленні другим адресатом, новим стягувачемзазначено ТОВ «Кредитні ініціативи», проте постанови про заміну сторони виконавчого провадженні він не отримував.

Зазначав, що встановлений законом шестимісячний строк для проведення виконавчих дій закінчився ще 24 серпня 2015 року, а тому вчинені державним виконавцем дії за межами шестимісячного строку з моменту відкриття провадження є протиправними та підлягають скасуванню.

Посилався на те, що державний виконавець був зобов'язаний повернути виконавчий лист стягувачу, оскільки не вчинив будь-яких виконавчих дій в шестимісячний строк та не знайшов майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати ухвалу суду та направити справу на новий розгляд в суд першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що державним виконавцем всі рішення та дії щодо виконання виконавчого провадження №46683113були здійснені більше як через шість місяців після відкриття виконавчого провадження в лютому 2015 року, а відтак вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанов держаного виконавця винесених поза встановленим законом строку для їх складання не відповідає обставинам справи та прийнятий з порушенням ч.1 ст.11, ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час вчинення виконавчих дій).

Вказував, що заяву стягувачем з інформацією про місцезнаходження майна було подано до відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області 29 березня 2016 року, а відтак акт опису й арешту майна від 18 травня 2016 року були складені не лише поза 6 місячним строком проведення виконавчих дій, але й з порушенням одномісячного строк цієї виконавчої дії, визначеного ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначав, що суд першої інстанції пославшись у своїй ухвалі на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 02 липня 2014 року, якою змінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні ініціативи» взагалі не перевірив, яким чином було відкрито дане виконавче провадження 24 лютого 2015року, тобто після заміни судом сторони за заявою особи, яка вибула з учасників даного спору.

Посилався на те, що суд першої інстанції не перевірив чи є на момент винесення ухвали працівниками Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області державні виконавці, що приймали оскаржувані постанови- ОСОБА_3, ОСОБА_4 та не залучив до участі в розглядіданої скарги посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника.

Вказував, що вчинення на даному етапі дій з примусового виконання рішення після закінчення визначеного законом строку проведення виконавчих дій, є порушенням законних прав боржника.

Відзиву на апеляційну скаргу від Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та заінтересованої особи ТОВ «Кредитні ініціативи» до Апеляційного суду міста Києва не надійшло.

У порядку п.8 ч.1 Розділу XIIІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно з п.3 Розділу XIIПрикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судове засідання апеляційного суду заявник ОСОБА_1, представник Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській областіта заінтересована особа: ТОВ «Кредитні ініціативине з'явилися, про день, час та місце повідомлялися належним чином.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за їх відсутності відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що щокожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Положенням ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час вчинення оскаржуваних дій) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції (в редакції чинній на час вчинення оскаржуваних дій) та ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» 2016 року, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження (в редакції чинній на час вчинення оскаржуваних дій) передбачено, щовиконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.2 ст.30 вищевказаного Закону державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Положеннями ст.57 Закону Закону України «Про виконавче провадження» в редакції (в редакції чинній на час вчинення оскаржуваних дій) визначено, що проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 лютого 2015 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області було відкрито виконавче провадження № 46683113 з примусового виконання виконавчого листа № 2-429/12 від 01 жовтня 2012 року, виданого Солом'янським районним судом м. Києва щодо стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк».

На виконання ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 02 липня 2014 року, якою замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні ініціативи», 05 квітня 2016 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області виніс постанову про заміну сторони виконавчого провадження

Як вбачається з матеріалів справи у боржника наявне у власності нерухоме майно.

Так, з акту опису та арешту майна від 06 жовтня 2015 року вбачається, що у боржника ОСОБА_1 наявні земельні ділянки за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Жорнівка, вул. Богатирська б/н.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 від 05 квітня 2016 року доручено відділу державної виконавчої служби у Чернігівській області проведення виконавчий дій, а саме здійснення опису та арешту нерухомого майна боржника.

18 травня 2016 року державним виконавцем Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби складено акт опису й арешту майна, а саме нежитлової будівлі загальною площею 3162,60 кв.м, що розташована за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Шестовиця, вул. Жовтнева, буд. 38.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 від 14 червня 2016 року призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні

У матеріалах виконавчого провадження міститься звіт про оцінку майна від 05 липня 2016 року.

02 березня 2018 року головним державним виконавцем Києво-Святошинського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області МіщенкоЛ.М. винесена постанова про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що перші виконавчі дії у даному виконавчому провадженні, з часу відкриття виконавчого провадження 24 лютого 2015 року, були вчинені в квітні 2016 року та будь-яких дії щодо розшуку майна боржника до квітня 2016 року державним виконавцем не вчинялись.

Згідно з п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час вчинення виконавчих дій) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що у державного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу в порядку визначеному ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги про те, що вчинені державними виконавцями Києво - Святошинського ВДВС всі дії та прийняті рішення щодо примусового виконання судового рішення, зокрема, повідомлення про вартість майна від 07 липня 2016 року, постанови від 14 червня 2016 року та від 05 квітня 2016 року були прийняті та здійснені більше як через шість місяців після відкриття виконавчого провадження, тобто з порушенням вимог ч.1 ст.11 та ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження», також і акт опису і арешту майна від 18 травня 2016 року був складений не лише поза шестимісячного строку, але й з порушенням місячного строку для вчинення цієї дії, визначеного ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», що є підставою для визнання вказаних рішень протиправними та їх скасування - колегія суддів відхиляє виходячи з наступного.

Положеннями ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений строк для здійснення виконавчого провадження, однак його закінчення не позбавляє (не припиняє) державного виконавця обов'язку провести виконавчі дії з виконання рішення суду шляхом вчинення передбачених законом виконавчих дій, а тому здійснення таких тій та прийняття відповідних рішень поза межами строків визначених ст.ст.30, 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час вчинення виконавчих дій) не можуть бути визнані неправомірними, та відповідно, не підляють скасуванню.

Посилання апелянта на те, що суд при розгляді скарги не перевірив, яким чином було відкрито виконавче провадження 24 лютого 2015 року, а саме після заміни судом сторони, за заявою особи, яка вибула з учасників даного спору, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки заявником постанова про відкриття виконавчого провадження не оскаржується. Крім того, на зазначені обставини заявник не посилався при розгляді скарги, відтак вказані доводи не були предметом перевірки в суді першої інстанції.

А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області про заміну сторони виконавчого провадження від 05 квітня 2016 року, оскільки зазначена постанова винесена на виконання ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 02 липня 2014 року.

Також, колегія судів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не перевірив чи є на момент винесення судом ухвали працівниками Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області державні виконавці, що приймали оскаржувані постанови: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та не залучив до участі в розгляді скарги посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника, оскільки саме заявник визначає посадових осіб державної виконавчої служби дії яких оскаржуються. При цьому клопотання про їх залучення до участі в справі в суді першої інстанції стороною боржника не заявлялося.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані докази, дав їм вірну правову оцінку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383, 384 ЦПК України, суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: