Справа № 525/1127/18
Провадження № 2/525/340/2018

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2018 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., розглянувши на підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представником якої по довіреності діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 райдержадміністрації Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 селищна рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що 22.06.2015 року померла її мати ОСОБА_4, останнє місце проживання та реєстрації якої було село Бутова Долина Великобагачанського району. До складу спадкового майна поряд з іншим увійшли земельні ділянки, які знаходяться на території ОСОБА_3 селищної ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 3,88 га рілля та 0, 33 кормові угіддя. Дані земельні ділянки були надані матері за життя на підставі розпорядження голови ОСОБА_3 райдержадміністрації № 108 від 24 квітня 1997 року, але із правовстановлюючого документу на ці земельні ділянки є Додаток до державного акту Серії ІІ ПЛ № 009620. Позивач вказує, що вона є спадкоємицею за законом першої черги після смерті матері, спадщину прийняла шляхом подання заяви до державного нотаріуса, інших спадкоємців немає. Коли вона звернулась до державного нотаріуса Великобагачанського нотаріального округу із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на право на земельні ділянки, то нотаріус відмовила їй в звязку з тим, що Додаток до державного акта не є правовстановлюючим документом.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що правовстановлюючі документи на земельні ділянки на сьогодні неможливо отримати, оскільки її мати померла, тому вона змушена звернутися до суду з позовом, у якому просить визнати, що на момент смерті на 22.06.2015 року ОСОБА_4 належало право власності на земельні ділянки площею 3,88 га рілля та 0,33 кормові угіддя для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території ОСОБА_3 селищної ради та були надані їй у власність на підставі розпорядження голови ОСОБА_3 райдержадміністрації № 108 від 24 квітня 1997 року; в порядку спадкування після смерті 22.06.2015 року як за спадкоємицею першої черги за законом визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки площею 3,88 га рілля та 0,33 кормові угіддя для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території ОСОБА_3 селищної ради та були надані їй у власність на підставі розпорядження голови ОСОБА_3 райдержадміністрації № 108 від 24 квітня 1997 року (а.с.а.с.3-4).

До проведення підготовчого судового засідання у справі від відповідача у справі ОСОБА_3 райдержадміністрації надійшов лист про те, що даний відповідач просить проводити розгляд справи у відсутність їх представника, ОСОБА_3 райдержадміністрація визнає заявлений позов (а.с.38).

Від третьої особи у справі ОСОБА_3 селищної ради Великобагачанського району надійшов лист про не заперечення щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.33).

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В підготовче засідання сторона позивача та інші учасники справи не зявилися, від представника позивача до суду надійшло клопотання про підтримання заявлених позовних вимог та розгляд справи у його відсутність (а.с.39).

Враховуючи неявку сторін в підготовче засідання 28.09.2018 року, суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, при цьому керуючись положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України та Рішенням Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, виконавши положення ст.197 ЦПК України, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по даній справі, що надані сторонами у справі на засадах змагальності і диспозитивності, давши всім доказам у справі належну оцінку приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, представником якої по довіреності діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 райдержадміністрації Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 селищна рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що мати позивача по справі ОСОБА_2 (до укладення шлюбу ОСОБА_4) ОСОБА_5 (а.с.а.с.7,8) ОСОБА_4, померла 22.06.2015 року, про що Відділом ДРАЦС РС Великобагачанського РУЮ у Полтавській області видано свідоцтво про смерть (а.с.6).

Рішенням №25 виконавчого комітету ОСОБА_3 селищної ради від 17.02.2000 року вирішено доручити Великобагачанському районному відділу земельних ресурсів внести пропозиції щодо виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_6 до 15.03.2000 року (а.с.9).

Згідно виданого Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІ-ПЛ №009620 року та додатку до нього вбачається, що ОСОБА_4, мешканці с. Бутова Долина, вул. Миру, 67 Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення виконкому ОСОБА_3 селищної ради від 31.07.1998 року №108 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,408 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с. Бутова Долина, вул. Миру, 67 ОСОБА_3 селищної ради. Землю передано для обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,130 га для ведення особистого підсобного господарства 0,278 га (а.с.а.с.10,11).

Як вбачається з листа Відділу у Великобагачанському районі ГУДГК у Полтавській області від 09.08.2018 року №1342/102-18, ОСОБА_4 додаток до Державного акта серія ІІ-ПЛ №009620 від 15.01.1999 року на право приватної власності на земельні ділянки площами 0,33 га та 3,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва видавався на підставі розпорядження ОСОБА_3 РДА №108 від 24.04.1997 року (а.с.12).

З листа Відділу у Великобагачанському районі ГУДГК у Полтавській області від 09.08.2018 року №1342/102-18 вбачається, що грошова оцінка земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,21 га, з них 3,88 рілля, 0,33 кормові угіддя по бувшому КСП ім. Леніна на території ОСОБА_3 селищної ради відповідно до розпорядження голови ОСОБА_3 РДА №108 від 24.04.1997 року станом на 09.08.2018 року з урахованими коефіцієнтами індексації 4,7964 та 1,756 становить: рілля 142530,23 грн.; кормові угіддя 3745,66 грн. (а.с.13).

Постановою від 12.07.2018 року приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу ОСОБА_7 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площею 0,33 га та 3,88 га у звязку з поданням документу, що не відповідає вимогам законодавства (а.с.14).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу ОСОБА_7 від 20.09.2018 року №01-09/921, а також з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що у ОСОБА_3 державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після смерті 22.06.2015 року ОСОБА_4 за №106/2015; спадщину після її смерті за законом прийняла ОСОБА_1, свідоцтво про право на спадщину на її імя не видавалося, заповіт не посвідчувався, заяви від інших спадкоємців та кредиторів не надходили (а.с.а.с.34-37).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України).

У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті).

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном закріплено у ст.317 ЦК України, а ст.321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України і означає, що право власності є недоторканним і власник може бути позбавлений , або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку встановленим законом.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.1 постанови відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Серед підстав набуття права власності на земельні ділянки громадянами України передбачених ч.1 ст.81 Земельного кодексу України є прийняття спадщини та виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.4 ЦПК України.

Відповідно до змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» про те, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, з огляду на сукупність досліджених обставин справи та наданих доказів, підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також визнання відповідачем заявлених позовних вимог (яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб), суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в межах заявлених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.15,16,328,392,1216-1218,1220,1261,1268,1296,1297 ЦК України, ст.ст.4,11,12,13,76-80,81,83,197,200,206,247,259,263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, представником якої по довіреності діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 райдержадміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 селищна рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування задовольнити.

Визнати, що на момент смерті на 22.06.2015 року ОСОБА_4 належало право власності на земельні ділянки площею 3,88 га рілля та 0,33 кормові угіддя для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території ОСОБА_3 селищної ради Полтавської області та були надані їй у власність на підставі розпорядження голови ОСОБА_3 райдержадміністрації №108 від 24 квітня 1997 року.

В порядку спадкування після смерті 22.06.2015 року як за спадкоємицею першої черги за законом визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки площею 3,88 га рілля та 0,33 кормові угіддя для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території ОСОБА_3 селищної ради та були надані їй у власність на підставі розпорядження голови ОСОБА_3 райдержадміністрації № 108 від 24 квітня 1997 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; представник позивача ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; відповідач ОСОБА_3 райдержадміністрація Полтавської області, місце знаходження селище ОСОБА_8, вулиця Шевченка, 73 Полтавської області; третя особа ОСОБА_3 селищна рада Полтавської області, місце знаходження селище ОСОБА_8, вулиця Каштанова, 20 Полтавської області.

Суддя В.В.Хоролець