Р ІШ Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року місто Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мохова Є.І.,

за участю секретаря Брідня О.Л.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Волноваха, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 про про визнання права власності на домоволодіння та присадибну земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на домоволодіння та присадибну земельну ділянку, посилаючись на наступні обставини.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 01.06.2018 року позивач по справі, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідачі по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 домовилися про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу належного ОСОБА_2 на підставі Договору дарування житлового будинку, розташованого в с. Новоандріївка, вул. Центральна (Совєтська) буд. 35, та належної ОСОБА_3 земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0130 сплатив їм повністю вартість даного будинку та присадибної земельної ділянки у вигляді грошової суми у розмірі 20000,00 грн. На підтвердження правочину 01.06.2018 р. відповідачі та позивач уклали договір про наміри, який позивач та відповідачі власноруч підписали, та в якому підтвердили отримання ними грошей, а також зобовязання щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу до 01.07.2018 р. Однак до теперішнього часу договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчено, так як відповідачі відмовляються це зробити, посилаючись на постійну зайнятість, пояснюючи, що претензій до позивача не мають, та що переоформленням має займатися позивач самостійно. На підтвердження отримання грошової суми у розмірі 20000,00 відповідачі написали розписку про отримання ними грошей. Позивач вважає, що вони домовились по усім суттєвим умовам, однак відповідачі своїм небажанням посвідчувати нотаріально договір купівлі-продажу порушують його права, а тому просив суд визнати договір купівлі-продажу будинку дійсним, та визнати за ним право власності.

Позивач у судове засідання не зявився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, надали письмові заяви, в якій зазначили, що визнають позовні вимоги в повному обсязі. Просили справу розглянути за їх відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року №2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Суд дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачами позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У відповідності до ч.1,3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно ст. 219 ч.2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що відповідав справжній волі особи яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Так, згідно Договору дарування, посвідченого 22.12.2004 рокуВолноваською державною нотаріальною конторою, житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований по вул. Центральна (Совєтська), 35, у с. Новоандріївка, Волноваського району, Донецької області, належить відповідачу ОСОБА_2.(а.с.6).

Відповідно до Державного ОСОБА_4 IV-ДН № 003367 власником земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0130 є ОСОБА_3, про що свідчить Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-018 від 23.08.2018 року.(а.с.9 )

01.06.2018 року сторони домовилися про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку та присадибної земельної ділянки. При цьому позивач сплатив відповідачам вартість у сумі 20000,00 грн. На підтвердження правочину відповідачі власноруч підписали договір про наміри, у якому підтвердили отримання ними грошей та зобовязання оформити договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі до 01.07.2018 року.(а.с.15-17 ).

01.06.2018 року відповідачі отримали грошову суму у розмірі 20000,00 грн, про що свідчить розписка про отримання грошей.(а.с.18 ).

Як встановлено судом, будинком фактично володіє позивач, користується ним, утримує.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Повно і всебічно зясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що між сторонами відбулася угода купівлі-продажу, вони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а тому договір повинен бути визнаний дійсним, а за позивачем необхідно визнати право власності на вказаний вище житловий будинок та присадибну земельну ділянку.

На стягненні судових витрат позивач не наполягає.

Враховуючи викладене та виходячи з положень цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 48, 76-81, 89, 206, 252,253, 258, 263-268,353 ЦПК України, ст. ст. 220, 328, 334, 392,638 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на домоволодіння та присадибну земельну ділянку, - задовольнити.

Визнати, що між ОСОБА_1, з одного боку, та ОСОБА_2, ОСОБА_3 з іншого боку, дійсно відбувся договір-купівлі продажу.

Визнати за ОСОБА_1, 15.06.1989 року, РНОКПП НОМЕР_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на обєкт нерухомого майна, а саме жилий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою вулиця Центральна (Совєтська), будинок 35, та земельну ділянку к.н. :02:000:0130, призначену для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд яка розташований за адресою вулиця Центральна (Совєтська), будинок 35, в селі Новоандріївка Волноваського району.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах цивільної справи №221/5355/18в архіві Волноваського районного суду Донецької області.

Судя Волноваського

районного суду: ОСОБА_5