__________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/520/442/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Департамент міського господарства Одеської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 12 вересня 2018 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить суд встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло від 26 жовтня 1995 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів №64189, зареєстрованим і записаному у реєстрову книгу за №15-3292 та зареєстрованим в Одеському міжміськбюро технічної інвентаризації під №129пр стр.99 реєстр 619 від 05.01.1996 року, згідно якого ОСОБА_2 на підставі спільної сумісної власності належить ? частка квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 жовтня 1995 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів №64189, зареєстрованим і записаному у реєстрову книгу за №15-3292 та зареєстрованим в Одеському міжміськбюро технічної інвентаризації під №129пр стр.99 реєстр 619 від 05.01.1996 року, їй та ОСОБА_3 на підставі спільної сумісної власності належить кожному по ? частці квартири АДРЕСА_1. У вказаному свідоцтві по батькові заявниці зазначено, як ОСОБА_2.

15 січня 2002 року Київським РВ УМВС України в Одеській області було видано паспорт громадянина України серії КК838160 на імя ОСОБА_1.

08 жовтня 2017 року помер чоловік заявниці ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому за час життя майно, у тому числі на належну йому ? частку квартири АДРЕСА_1.

Як стверджує заявниця, вона вчасно звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, та отримала свідоцтво про право на спадщину на йому ? частку квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 08 жовтня 2017 року, в якому вказано її по батькові, як ОСОБА_1.

Оскільки її по батькові у двох правовстановлюючих документах на квартиру зазначено по різному, заявниця позбавлена зареєструвати право власності на вказану квартиру.

Оскільки виправлення в правовстановлюючому документі не застережене, з подібним питанням, відповідно до чинного законодавства, заявник була вимушена звернутись до суду з вказаною заявою.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 13 вересня 2018 року на підставі вказаної заяви відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

Заявник ОСОБА_2 та її представник у судове засідання не зявились, однак представник надала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала, просить суд розгляд справи провести за її відсутності.

Представник заінтересованої особи Департаменту міського господарства Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 лютого 1986 року Відділ РАГСу Київського РВК м. Одеси було зареєстровано шлюб між записано російською «Бекреневым Николаем Михайловичем» та «ОСОБА_4, 23.05.1941 г.р.», про що складено актовий запис №215 (а.с.10).

26 жовтня 1995 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло за №64189, зареєстрованим і записаному у реєстрову книгу за №15-3292, згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі спільної сумісної власності належить по ? частці квартири АДРЕСА_1, за кожним.

Право власності на підставі вказаного договору зареєстровано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в Одеському міжміськбюро технічної інвентаризації під №129пр стр.99 реєстр 619 від 05.01.1996 року.

15 січня 2002 року Київським РВ УМВС України в Одеській області було видано паспорт громадянина України серії КК838160 на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на 10 аркуші якого зазначено, що ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, на аркуші 11 зазначено, що вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

08 жовтня 2017 року помер ОСОБА_3.

24 квітня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 видано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 08 жовтня 2017 року, на ? частку квартири АДРЕСА_2 (колишня назва проспект Маршала Жукова) в місті Одесі, зареєстровано в реєстрі за №327.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №121787260 від 24.04.2018 року, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2 (колишня назва проспект Маршала Жукова) в місті Одесі, на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.04.2018 року, зареєстроване в реєстрі за №327.

У звязку з існуванням розбіжностей в написанні по батькові заявника у свідоцтві про право власності на житло від 26 жовтня 1995 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів №64189, відповідно до якого по батькові зазначено як «Єремеївна», та у свідоцтві про право на спадщину за законом від 24.04.2018 року, зареєстроване в реєстрі за №327, відповідно до якого по батькові зазначено як «Єреміївна» у відповідності до паспорту громадянина України серії КК 838160, заявниця була вимушена звернутись до суду з заявою про встановлення факту, оскільки позбавлена права належним чином користуватись своїм правом володіння та розпорядження стосовно належного їй на праві власності нерухомим майном.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 (із змінами), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі; не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

При викладених обставинах, оцінивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що факт належностіОСОБА_1 - свідоцтва про право власності на житло від 26 жовтня 1995 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів №64189, зареєстрованим і записаному у реєстрову книгу за №15-3292, згідно якого ОСОБА_2 на підставі спільної сумісної власності належить ? частка квартира АДРЕСА_1, слід вважати встановленим, тому заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 77, 81, 293, 294, 315 ч.1, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: 65104, АДРЕСА_3), заінтересована особа: Департамент міського господарства Одеської міської ради (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Успенська, 83/85), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло від 26 жовтня 1995 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів №64189, зареєстрованим і записаному у реєстрову книгу за №15-3292, згідно якого ОСОБА_2 на підставі спільної сумісної власності належить ? частка квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 21 вересня 2018 року.

Головуючий Калініченко Л. В.