233 № 233/2973/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року м.Костянинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі :

головуючої судді Бєлостоцької О.В.,

за участю

при секретаря Теліціної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

11 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому зазначив, що є власником квартири № 16, розташованої в будинку № 295 по вул.Незалежності в м.Костянтинівка Донецької області. В зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які більше одного року без поважних причин за вказаною адресою не проживають, оскільки змінили місце проживання. Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 понад один рік без поважних причин не мешкають в квартирі № 16, розташованій в будинку № 295 по вул.Незалежності в м.Костянтинівка Донецької області, позивач просить визнати їх особами, що втратили право користування жилим приміщенням вказаної квартири, зважаючи на те, що реєстрація відповідачів має наслідком порушення прав позивача як власника на вільне володіння та розпорядження належним майном.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги та просив розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мешкають в належній йому квартирі з 2015 року, оскільки з власної волі переїхали до Російської Федерації.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають та не заперечують проти визнання їх особами, що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

З*ясувавши позицію сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується копією наявного матеріалах справи свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 жовтня 2008 року (а.с.5) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.4).

В зазначеній квартири, окрім власника, зареєстровані відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується довідкою КП «Служба єдиного замовника» № 1995 від 05 червня 2018 року (а.с.7).

Відповідно до акту перевірки паспортного режиму від 05 червня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мешкають в квартирі АДРЕСА_3 з 2015 року (а.с.6).

Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону.

Дослідивши вищевикладені докази у сукупності та зясувавши позицію відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які визнали позовні вимоги, суд дійшов висновку про те, що відповідачі з власної волі змінили своє місце проживання, понад один рік без поважних причин не мешкають в квартирі, належній позивачу ОСОБА_1, відсутні підстави вважати, що між сторонами по справі є будь-які домовленості щодо збереження права користування житлом, отже ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід визнати особами, що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_4.

Приймаючи до уваги наведене, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

В силу ст.141 ЦПК України на відповідачів слід покласти витрати по сплаті судового збору.

На підставі ст. ст. 150 ЖК України, ст.ст.317, 319, 391, ч.2 ст.405 ЦК України керуючись ст. ст. 4,19, 200, 259,263, 264, 265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 особами, що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_5.

Стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, повязані зі сплатою судового збору по 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок з кожної.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя