П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Папоян В.В., Санікової О.С.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області в залі судових засідань №4 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання Слов'янський завод високовольтних ізоляторів» на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2018 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Кузнецова Р.В., у місті Слов'янську Донецької області, в справі номер 243/11824/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання Слов'янський завод високовольтних ізоляторів» про стягнення індексації заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ТОВ «Виробниче об'єднання Слов'янський завод високовольтних ізоляторів» про стягнення заборгованості по заробітній платі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з травня 2013 року по грудень 2015 року він працював охоронцем в ТОВ «ВО СЗВІ».

Проте, йому не виплачуються премії, компенсація за придбання форменого одягу, винагорода за послуги щодо покосу трави, індексація заробітної плати, компенсація за роботу старшим зміни у липні 2014 року та заробітна плату за роботу в нічну зміну 4 липня 2014 року.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив стягнути на свою корить з ТОВ «ВО СЗВІ» заборгованість по заробітній платі за невиплату в повному розмірі щомісячних премій за лютий 2014 року, червень 2014 року, липень 2014 року, лютий 2015 року, квітень 2015 року, жовтень 2015 року, грудень 2015 року; невиплату винагороди за покіс трави за 2013, 2014, 2015 роки по 200,00 грн. за рік; невиплату компенсації за придбання форменого одягу за 2013, 2014, 2015 роки по 250,00 грн. за рік; невиплату індексації у зв'язку з інфляційними втратами за жовтень 2014 року в розмірі 150,00 грн., вересень-грудень 2015 року по 912,28 грн. щомісяця; невиплату компенсацій за роботу старшим зміни у липні 2014 року в розмірі 300,00 грн.; невиплату заробітної плати та нічних за 4 липня 2014 року в розмірі 120,00 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 30 січня 2018 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовані в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ВО СЗВІ» про

стягнення індексації заробітної плати, та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

18 травня 2018 року позивач уточнив свої позовні вимоги в частині стягнення на його користь суми індексації заробітної плати за вересень, жовтень, листопад та грудень 2015 року в загальному розмірі 3649,12 грн., а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 24 грудня 2015 року по день ухвалення рішення у справі.

Обґрунтував уточнені позовні вимоги тим, що він з моменту подачі позову вимагав від відповідача нарахувати та сплатити йому з вересня 2015 року по грудень 2015 року включно індексацію заробітної плати у зв'язку з інфляцією. Суму індексації він обрахував в розмірі 3649,12 грн. по 912,28 щомісячно.

У зв'язку з несплатою на час його звільнення цієї індексації утворилася заборгованість по зарплаті, тому підлягає стягненню також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з дня звільнення - 24 грудня 2015 року по день ухвалення рішення у справі.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2018 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання Слов'янський завод високовольтних ізоляторів» про стягнення індексації заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання Слов'янський завод високовольтних ізоляторів» на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за листопад 2015 року в сумі 37,86 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 грудня 2015 року по 26 червня 2017 року з урахуванням індексації заробітної плати за листопад 2015 року в розмірі 63609,12 грн., а всього - 63646,98 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення індексації заробітної плати за вересень, жовтень та грудень 2015 року - відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ТОВ «Виробниче об'єднання Слов'янський завод високовольтних ізоляторів», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26.06.2018 року та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що право на нарахування і виплату індексації ОСОБА_1 за період з вересня по грудень 2015 року не настало, оскільки на ТОВ «ВО СЗВІ» підвищення тарифних ставок (посадових окладів), у тому числі для позивача, мало місце в вересні 2015 року, тобто вересень був базовим місяцем або місяцем, в якому індекс споживчих цін брався за 1 або 100%.

Перевищення порогу індексації відбулося в грудні 2015 року.

Оскільки нарахування індексації заробітної плати працівникам підприємства проводиться в місяці, що слідує за місяцем, в якому був опублікований індекс інфляції, а саме - в лютому 2016 року, позивач не працював на той час на підприємстві, тому підстав для нарахування йому заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у відповідача не було.

Зазначає, що відповідачем при звільненні ОСОБА_1 дотримані норми законодавства України, зокрема ст. ст. 116, 117 КЗпП, позивачу при звільненні нарахована та виплачена в повному обсязі грошова сума в розмірі 2253,83 грн., про що свідчить розрахункова відомість і реєстр зарахувань на карткові рахунки.

Відтак, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати індексації заробітної плати за листопад 2015 року і стягнення з відповідача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку з моменту його звільнення до моменту постановлення судового рішення не відповідає правовим нормам, зокрема Закону України від 06.02.2003 року №491-ІV, Порядку проведення індексації грошових доходів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, ст. 117 КЗпП України. Рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

Відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом, до апеляційного суду позивачем не подано.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги не визнав, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 66, 67, том 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що позивача ОСОБА_1 наказом №52 від 26 вересня 2013 року прийнято до ТОВ «ВО СЗВІ» на посаду охоронця відділу охорони заводу (а.с. 97, том 1). Наказом №292 від 24 грудня 2015 року позивача звільнено з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 31, том 1).

Відповідно до довідки про доходи від 13.01.2016 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата за вересень 2015 року в розмірі 1815,19 грн., жовтні 2015 року - 1942,91 грн., та в листопаді 2015 року - 1893,00 грн. (а.с. 29, том 1).

Згідно з наказом №138 від 21.09.2015 року з метою дотримання норм трудового законодавства та у зв'язку зі змінами рівні мінімальної заробітної плати з 01.09.2015 року на підставі вимог Закону України від 17.09.2015 року №704-VI «Про внесення змін в Закон України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено з 01.09.2015 року для робітників ТОВ «ВО СЗВІ» часові тарифні ставки, схеми посадових окладів виходячи з законодавчо встановленого рівня мінімальної заробітної плати 1378 грн. (а.с. 30, том 1).

Відповідно до повідомлення Державної служби статистики України, яка є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, індекс споживчих цін за листопад 2015 року склав 102 %, що підтверджується зведеною таблицею індексу інфляції за період з 2000 по 2016 роки (а.с. 202а, том 1).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що фактичний розрахунок із ОСОБА_1 при звільненні з урахуванням виплати індексації заробітної плати за листопад 2015 року не проведено, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми індексації заробітної плати в розмірі 37,86 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 грудня 2015 року по 26 червня 2018 року в розмірі 63609,12 грн.

Проте, з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

За змістом частини першої ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Відповідно до частини третьої ст. 94 КЗпП України питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом частини третьої ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078) підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Судом встановлено, що останній раз заробітна плата на підприємстві підвищувалася у вересні 2015 року, тому цей місяць є базовим при розрахунку індексації заробітної плати

ОСОБА_1

Відповідно до повідомлення Державної служби статистики України, яка є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, індекс споживчих цін за листопад 2015 року склав 102 %.

Аналізуючи наведені вище норми та наявні в справі докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано дійшов висновку щодо стягнення з ТОВ «ВО СЗВІ» на користь ОСОБА_1 суми індексації заробітної плати за листопад 2015 року.

Разом з тим, визначаючи розмір суми індексації заробітної плати за листопад 2015 року в розмірі 37,86 грн., суд першої інстанції помилково визначив таку суму.

Суд не врахував положення зазначеного пункту 5 Порядку, щодо визначення коефіцієнту індексації саме наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації, починаючи з жовтня 2015 року по грудень 2015 року - місяць, в якому мала бути виплачена індексація, оскільки базовим місяцем є вересень 2015 року - місяць, в якому відбулося підвищення заробітної плати.

За таких обставин, сума індексації заробітної плати за листопад 2015 року становить 19,29 грн. (жовтень - 98,7; листопад - 0,987Х1,02Х100; грудень - 0,987Х1,02Х1,007), і саме така сума підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом встановлено, що позивач при звільненні мав право на нарахування та отримання від відповідача суми індексації заробітної плати за листопад 2015 року. При звільненні належна йому сума індексації у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, не сплачена. Тому він має право на

відшкодування розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

ОСОБА_1 відповідно до наказу №292 від 24 грудня 2015 року звільнений за згодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 31, том 1).

Середній заробіток за період з 25 грудня 2015 року по 26 червня 2018 року - день ухвалення рішення судом першої інстанції, становить 63305,60 грн., а саме: середньоденний заробіток позивача за два останніх місяця, виходячи з наданих відповідачем довідок та суми індексу інфляції, - 116,80 грн. (жовтень 2015 року - 1942,91 грн., листопад 2015 року - 1893,00+19,29 грн.=3855, 20 грн. : 264 год.=14,60 грн./год. Х 8 год.); 116,80 грн. Х 542 дня = 63305,60 грн.

Апеляційний суд, вважає, що, оскільки спір по наявність заборгованості суми індексації заробітної плати вирішений на користь позивача частково, то розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає до стягнення на користь позивача в сумі 3000,00 грн., виходячи з принципу співмірності, розміру спірної суми, на яку позивач мав право - 19,29 грн., частку, яку вона становила у заявлених вимогах та істотність цієї частки порівняно з середнім заробітком - 0,53%.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, рішення суду першої інстанції підлягає зміні відповідно до ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання Слов'янський завод високовольтних ізоляторів» - задовольнити частково.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2018 року - змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання Слов'янський завод високовольтних ізоляторів» на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за листопад 2015 року в сумі 19,29 коп. (дев'ятнадцять грн. 29 коп.) та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі грн. 00 коп.).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст судового рішення складений 28 вересня 2018 року.

Суддя :