Провадження № 2/522/600/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні дітей та вільного спілкуванні з батьком,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 01.07.2016 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей ОМР про усунення перешкод щодо участі у вихованні дітей та вільного спілкуванні з батьком.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 20.10.2016 року подав до суду письмові заперечення, згідно якого ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, оскільки відповідачка вважає, що діти не мають часу та не бажають спілкуватися з батьком (а.с.25-26). Посилались на те, що ОСОБА_1 декілька разів незаконно намагався викрасти дітей попри їх волі для подальшого їх вивезення за кордон, а саме до ОСОБА_5, громадянином якого він є. Вказували, що такими діями позивач заподіяв дітям стрес та створив емоційно-напружену обстановку в сімї. З цього приводу ОСОБА_2 зі своїм адвокатом зверталась до правоохоронних органів.

Також, 19.10.2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за якою просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 50 відсотків усіх його видів заробітку щомісячно, що складає 435532 грн. на обох дітей або 217753 грн. на кожну дитину, з дня подання зустрічного позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 08.11.2016 року зустрічний позов ОСОБА_2 був прийнятий до спільного розгляду зі справою за первісним позовом ОСОБА_1.

Ухвалою судді від 06.07.2017 року було розєднано позовні вимоги та вимоги стосовно усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкуванні з батьком та виділено в самостійне провадження.

13.07.2017 року зазначена справа надійшла судді Домусчі Л.В. на підставі авторозподілу від 12.07.2017 року.

Ухвалою суду від 13 липня 2017 р. справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20.09.2017 року.

20.09.2017 року суд протокольно залучив до участі у справі у якості третьої особи - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради та розгляд справи був відкладений на 05.10.2017 року для направлення запиту до органу опіки та піклування КРА ОМР щодо наявності висновку з питань спілкування батька з дітьми.

13.12.2017 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 з додатками, яка була прийнята судом (а.с.81-82).

Згідно уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просив суд зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, наступним чином:

- встановити час та дні для зустрічей батька ОСОБА_1 з дітьми кожну суботу або неділю з 11 год. до 18 год., без присутності матері ОСОБА_2 та інших осіб.

- встановити дні, по яким батько ОСОБА_1 буде забирати дітей до себе додому, для спілкування в домашніх умовах кожні останні вихідні (субота та неділя) місяця.

- встановити, час в який батько ОСОБА_1 буде мати можливість їхати із дітьми в інші міста України та світу: підчас осінніх шкільних канікул та на 20 днів влітку щорічно (в будь-які дати на розсуд суду з врахуванням інтересів дітей).

Змінена позовна заява обґрунтована тим, що 19 грудня 2006 року між ОСОБА_8 (ОСОБА_6) та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу 24 листопада 2003 року у сторін народилася донька ОСОБА_6, а 11 грудня 2005 року народився син ОСОБА_7. Після того, як ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до суду, Відповідач повністю ізолювала дітей від нього та від спілкування зі ним, незважаючи на його бажання бути поруч з дітьми, виховувати їх та піклуватися. 29.11.2016 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/10196/16-ц було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Листом від 21.02.2018 року представник органу опіки та піклування КРА ОМР повідомив суд, що питання з приводу порядку спілкування ОСОБА_1 з дітьми на їх розгляду не перебуває у звязку з відсутністю проекту висновку від Служби у справах дітей ОМР.

Листом від 27.03.2018 року представник Служби у справах дітей ОМР повідомив суду, що оскільки відповідачка ОСОБА_2 проживає за адресою: м. Одеса, ж/м Радужна, 6, кв. 130, питання постановлене у позові повинно розглядатися Службою у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеській області.

07.05.2018 року судом було направлено відповідний запит до Служби у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеській області.

07.06.2018 року судом повторно направлявся запит до Служби у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеській області.

14.09.2018 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Овідіопольської районної адміністрації Одеської області №01/01-25/2452 від 04.09.2018 року про визначення громадянину держави ОСОБА_5 ОСОБА_1 способу участі у вихованні дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

У судове засідання 19.09.2018 року представник позивача ОСОБА_9 не зявилась, надала суду письмову заяву про те, що позивач погоджується з таким висновком органу опіки та згідно нього просить встановити графік спілкування з дітьми, просить розглянути справу у відсутності позивача та представника. У минулих судових засіданнях позивач пояснював, що він надав своїм дітям та дружині все саме найкраще та завжди піклувався про свою родину. Спільне життя з відповідачкою не склалося, тоді вони обидва вирішили проживати окремо, але залишитись чоловіком та дружиною для дітей. З тих пір позивач проживав в м. Київі та за кордоном, а відповідачка з дітьми проживали в ІНФОРМАЦІЯ_3? що належить позивачу. Діти відвідували приватні школи та курси, отримували коштовні подарунки, виїжджали із батьком до інших країн на відпочинок, мандрували разом та ні в чому не мали відмови. Приблизно з травня 2016 року, Відповідач повністю ізолювала дітей від позивача та від спілкування з ним, хоча він неодноразово заявляв, що має бажання бути поруч з дітьми, виховувати їх та піклуватися. Позивач намагався врегулювати це питання з Відповідачем мирним шляхом, неодноразово звертався до неї та просив не чинити перешкод у спілкуванні з дітьми. Подалі ОСОБА_2 змінила свої номера телефонів, змінила номери телефонів дітей, заблокувала позивача в соцмережах та про її місцезнаходження та місцезнаходження дітей позивачу нічого не було відомо. Останній раз він бачив дітей в березні 2016 року, коли вони приїжджали до нього в м. Київ, де вони гуляли, спілкувалися, відвідували кафе.

19.09.2018 року відповідач ОСОБА_2 надала суду письмову заяву про те, що вона погоджується з таким висновком органу опіки та просить становити графік спілкування батька з дітьми згідно висновку, також просить розглянути справу у відсутності позивача та представника. Відповідач ОСОБА_2 у минулих судових засіданнях зазначила, що вона свій номер телефону та номера телефонів дітей не змінювала, чого позивач їх не знав їй не відомо. Зазначала, що вона не чинить перешкод в спілкуванні дітей з батьком, у дітей є акаунти в соціальних мережах и позивач може там з ними спілкуватися. Вказала, що діти відвідують школу і безліч курсів та додаткових занять. Вони не мають вільного часу для спілкування з батьком.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, 14.09.2018 року надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, надав висновок органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації, які підтримують спілкування ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_6 та сином ОСОБА_7.

У звязку з цим та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст.ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

З 24.09.2018 року по 26.09.2018 року суддя перебувала у відпустці.

У звязку з цим, датою складення цього судового рішення є 27.09.2018 року.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, 19 грудня 2006 року між ОСОБА_8 (ОСОБА_6) та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб. При цьому ОСОБА_8 взяла прізвище ОСОБА_6.

Під час шлюбу 24 листопада 2003 року у сторін народилася донька ОСОБА_6, а 11 грудня 2005 року народився син ОСОБА_7.

29.11.2016 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/10196/16-ц було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Як вбачається з позову та ніким не заперечується, неповнолітні ОСОБА_6 і ОСОБА_7 проживають з матірю ОСОБА_2 за адресою: Одеська обл.., Овідіопольський р-н, ж/м РадужнийАДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2018 року справа №522/11818/16-ц було зобовязано стягувати з громадянина ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, а саме з 19.10.2016 року, та до досягнення дітьми повноліття, тобто до 11.12.2023 року.

ОСОБА_6 тим на теперішній час між сторонами виник спір з приводу порядку спілкування батька з дітьми.

Відповідно до частини 3 статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятковими випадками коли це суперечить інтересам дитини.

Добровільно сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку зустрічей батька з дітьми. Позивач вказує, що з часу окремого проживання неодноразово звертався до відповідачки з проханням встановлення порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, проте відповідачка у зустрічах з дітьми відмовляла та йому на зустріч не йде, ігнорує, відповідачка заперечує такі твердження.

Відповідно ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю або батьком.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 зазначеної Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 9 Конвенції зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом.

За ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

При цьому, відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України).

Згідно висновку Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області в особі органу опіки та піклування №01/01-25/2452 від 04.09.2018 року комісія вважає за доцільне спілкування ОСОБА_1 з неповнолітніми дітьми донькою ОСОБА_6 та сином ОСОБА_7 за таким графіком: кожну суботу або неділю з 11.00 до 18.00 год. без присутності матері та інших осіб; в дні, по яким батько ОСОБА_1 буде забирати дітей до себе додому, для спілкування в домашніх умовах кожні останні вихідні (субота та неділя) місяця; під час осінніх шкільних канікул та на 20 днів влітку щорічно.

Комісія вказала, що спілкування батька з дітьми має відбуватися виключно за згодою дітей.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною 6 ст. 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що позивача має постійне місце роботи, постійний заробіток, з його слів любить своїх доньку та сина, бажає приймати участь у їх житті, вихованні та матеріального забезпечення, та відсутні будь-яка інформацію щодо негативної характеристики або зловживання наркотичними або алкогольними напоями. Крім того судом також встановлено що позивачу не було відомі нове місце проживання відповідача та їх дітей.

Також суд керується ст. 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у ч. 6 ст. 7 СК України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, рішення у справі «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року).

Судом враховується, що матір ОСОБА_2 погоджується із порядком спілкування батька з дітьми, встановленим у висновку.

Суд також не вбачає підстав для відступлення від висновку Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, вбачає, що висновок відповідає інтересам дітей та підтверджує ті факти, що встановлені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням позиції сторін та інтересів дітей, враховуючи, що ОСОБА_6 15 років, а ОСОБА_7 12 років та вони можуть висловлювати свою думку щодо спілкування з батьком, суд задовольняє позов, враховуючи висновок Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області в особі органу опіки та піклування №01/01-25/2452 від 04.09.2018 року та вважає за можливе визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом:

- систематичних побачень кожну суботу або неділю з 11.00 до 18.00 год. без присутності матері та іншіх осіб за згодою дітей;

- безперешкодне спілкування дітей з батьком у нього дома без присутності матері кожні останні вихідні (субота та неділя) місяця за згодою дітей;

- безперешкодне проведення відпустки та виїзд ОСОБА_1 з дітьми в інші міста України та світу підчас осінніх шкільних канікул та на 20 днів влітку щорічно зі згоди дітей.

При цьому враховуючи неприязні стосунки позивача та відповідачки суд вважає доцільним визначити такі зустрічі у відсутності матері і такі зустрічі не суперечать інтересам дитини.

Враховуючи встановлені у справі обставини, положення ст.ст.141, 150, 157, 159 СК України, з метою дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, і характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дітьми повинен існувати систематичний контакт, враховуючи, що після розлучення батьки дитини проживають окремо, враховуючи згоду відповідача, суд вважає позов ОСОБА_1 є доведеним і обґрунтованим.

У відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. 3, 6, 19, 141, 142, 150-151, 157, 159 Сімейного Кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43-44, 49, 76 - 81, 82, 83, 89, 95, 133, 141, ч.1,3 ст. 223, 241, ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_10 ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, ж/м Райдужний, буд.6 кв.130), треті особи: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 9), Служба у справах дітей Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Дерибасівська, 8) про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_1 з неповнолітніми дітьми: донькою - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сином - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом встановлення систематичних побачень батька з дітьми наступним чином:

- кожну суботу або неділю з 11.00 до 18.00 год. без присутності матері та інших осіб;

- безперешкодне спілкування дітей з батьком у нього дома без присутності матері кожні останні вихідні (субота та неділя) місяця;

- безперешкодне проведення відпустки та виїзду ОСОБА_1 з дітьми в інші міста України та світу підчас осінніх шкільних канікул та на 20 днів влітку щорічно;

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2, місце прожи вання: Одеська обл., Овідіопольський район, с.Таїрове, ж/м Райдужний, буд.6 кв.130) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6) судовий збір 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, як брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 27.09.2018 року.

Суддя: Домусчі Л.В.