Провадження №2-с/521/45/18
УХВАЛА

19 вересня 2018 року місто Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Плавич І.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 у цивільній справі наказного провадження за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходилась на розгляді цивільна справа наказного провадження за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

25 червня 2018 року судом видано судовий наказ на підставі ст. 161 ч.1 п.4 ЦПК України, яким відповідні вимоги заявника були задоволені, ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 21 червня 2018 року, щомісячно і до 30 червня 2021 року тобто, до закінчення терміну навчання.

23 липня 2018 року до суду надійшла заява від ОСОБА_2 про скасування даного судового наказу, в якій боржник заперечував проти заявлених вимог сторони стягувача.

Ухвалою суду від 24 липня 2018 року заяву ОСОБА_2 задоволено та постановлено скасувати оспорюваний судовий наказ.

У теперішній час до суду звернулась ОСОБА_3 із заявою, в якій просила суд скасувати ухвалу від 24 липня 2018 року. В обґрунтування заяви стягувач посилалась на ті обставини, що судом допущено помилку при скасуванні відповідного судового наказу, оскільки за положеннями чинного процесуального закону, в разі видачі судового наказу відповідно до ст. 161 ч.1 п.4 ЦПК України, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення заявника, суд доходить висновку про задоволення даної заяви зважаючи на наступне.

Згідно із ст. 19 ч.3 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Як регламентує ст. 161 ч.1 п.4 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, зокрема якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За загальним правилом, боржник має право протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав (ст. 170 ч.1 ЦПК України). Однак водночас, законодавцем застосований особливий порядок перегляду судових наказів, що стосуються стягнення аліментів, виданих на підставі ст. 161 ч.1 п.п.4,5 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ст. 171 ч.7 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Зважаючи на викладене, суд погоджується із позицією заявника, що, скасовуючи відповідний судовий наказ, допущено судову помилку, яка може мати значні негативні наслідки для заінтересованих осіб.

Вирішуючи питання про можливість скасування ухвали суду про скасування судового наказу, суд звертає увагу, що за загальним правилом, після проголошення суд, який ухвалив певне рішення, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених ЦПК України (ст.ст. 258, 268 ч.ч.8,9 ЦПК України).

Чинний Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає можливості скасування ухвали суду про скасування судового наказу. Проте, згідно зі ст. 10 ч.10 ЦПК України, забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Одною з основних засад цивільного судочинства є принцип верховенства права, яким має керуватись суд при розгляді справ (ст. 2 ч.1 ЦПК України). При розгляді суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ч.4 ЦПК України).

Згідно з п. 46 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13), право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обовязкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (Рішення у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, п.п.51,52).

Водночас, Європейський суд з прав людини зважає на те, що перегляд остаточних судових рішень не суперечить принципу правової визначеності, коли це необхідно для виправлення судових помилок та недоліків судочинства і правосуддя (Рішення у справі «Правєдная проти Росії» (заява № 69529/01, п.п.25,28), Рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, п.40).

Як випливає з п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України» (Заява № 10441/06), Суд неодноразово повторював, що Конвенція є живим інструментом, який повинен тлумачитися «з огляду на умови сьогодення».

Таким чином, керуючись принципом верховенства права та зважаючи на викладене, суд вбачає, що допущена судова помилка повинна бути виправлена та дієвим механізмом такого виправлення буде скасування ухвали суду від 24 липня 2018 року.

Зважаючи на принцип процесуальної рівності сторін, який є елементом більш широкої концепції справедливого судового розгляду, суд вбачає доцільним розяснити стороні боржника, що у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів в порядку, визначеному ЦПК України.

Керуючис ь ст.ст. 2, 10, 13, 19, 161, 170, 171, 258, 259, 260, 268 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 24 липня 2018 року про скасування судового наказу від 25 червня 2018 року, виданого Малиновським районним судом міста Одеси за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів скасувати.

Розяснити ОСОБА_2, що у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Ухвала суду оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: І.В. Плавич