АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Справа № 759/355/18
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/6583/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

судді - доповідача Рейнарт І.М.

суддів Болотова Є.В., Кирилюк Г.М.

при секретарі Щербенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 8 травня 2018 року (суддя П'ятничук І.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування збитків,

встановила:

у січні 2018р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 34 846грн 10коп. шкоди та 704грн 80коп. судового збору.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 21 липня 2017р. о 18год. 20хв. на проспекті Перемоги, 142 у м. Києві з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений належний йому на праві власності автомобіль НОМЕР_1.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року встановлено, що 21 липня 2017р. о 18год. 20хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, та рухаючись по проспекту Перемоги, 142, порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням Алфьорової, що призвело до механічних пошкоджень трьох автомобілів.

Позивач посилався на те, що для відновлення пошкодженого автомобіля придбав у СПД ОСОБА_3 запасні частини та комплектуючі на суму 19 398грн, що підтверджується товарним чеком від 3 серпня 2017р., та на 8 150грн згідно видаткової накладної від 18 серпня 2017р., також поніс витрати на проведення ремонтних робіт у виконавця ФОП ОСОБА_4 на загальну суму 26 900грн, що підтверджується актом від 13 вересня 2017р., та на оплату правової допомоги 6 400грн.

Позивач зазначав, що ПрАТ «СК «Юнівес», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, виплатила йому 26 003грн 90коп. за заподіяну шкоду. Також, він звертався до ПрАТ «СК «Юнівес» із заявою про збільшення суми страхового відшкодування, яка залишена без задоволення, тому відповідач повинен сплатити різницю між страховим відшкодуванням та завданою шкодою у сумі 34 846грн 10коп.

Позивач стверджував, що 20 листопада 2017р. звертався до відповідача з вимогою про сплату завданого йому матеріального збитку, однак відповідач суму збитку не сплатив.

- 2 -

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 8 травня 2018 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 34 846грн 10коп. та судовий збір у розмірі 704грн 80коп.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідач посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки вважає, що судом неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, у зв'язку із чим неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Відповідач зазначає, що не погоджується із заявленою позивачем сумою збитків, заподіяних внаслідок ДТП, тому призначення експертизи зумовлено необхідністю встановлення ринкової вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про необґрунтованість доводів відповідача, встановлення судом всіх фактичних обставин, відсутність підстав для призначення експертизи та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.125), у судове засідання свого представника не направила, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, який частково підтримав апеляційну скаргу, пояснення позивача, який частково визнав доводи відповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду не можна.

Відповідно до частин 1, 2, 3 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 21 липня 2017р. о 18год. 20хв. на проспекті Перемоги, 142 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням позивача, та «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням відповідача.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення.

Згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 3436665 від 28 лютого 2017р., який витребуваний апеляційним судом, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_2, на час ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Юнівес», з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000грн.

- 3 -

Відповідно до наданих суду першої інстанції документів, позивач придбав 3 серпня 2017р. та 18 серпня 2017р. запасних частин на загальну суму 27 548грн та оплатив ремонтні роботи 13 вересня 2017р. на суму 26 900грн.

ПрАТ СК «Юнівес» сплатило позивачу 26 003,90грн страхового відшкодування.

Розглянувши справу у відсутність відповідача, який не був належним чином повідомлений про судове засідання 8 травня 2018р., відмовивши у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи, ухваливши судове рішення без отримання документів від страхової компанії, суд першої інстанції допустив неповне з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення даного спору, не перевірив доводів відповідача, що призвело до ухвалення незаконного та несправедливого судового рішення.

Усуваючи неповноту судового розгляду, допущену судом першої інстанції, та перевіряючи доводи відповідача, апеляційним судом були витребувані зі страхової компанії копія акту огляду автомобіля позивача, копія звіту про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля НОМЕР_1, та копія страхового акту.

З наданих суду страховою компанією копій документів встановлено, що 27 липня 2017р. автомобіль позивача був оглянутий суб'єктом оціночної діяльності Круповичем М.Ю., яким також складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку, який був завданий позивачу пошкодження його автомобіля, та становить 27 003,90грн.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, за змістом вказаної статті вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, можуть бути заявлені у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 12 вказаного закону визначено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду

- 4 -

України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Полісом обов'язкового страхування розмір франшизи був встановлений у сумі 1000грн.

Відповідно до страхового акту від 8 листопада 2017р., розмір страхового відшкодування був визначений з врахуванням фізичного зносу, який був встановлений суб'єктом оціночної діяльності.

Позивачем суду першої інстанції надані документи про фактичну вартість проведеного ним ремонту у розмірі 54 448грн, тому відповідач зобов'язаний відшкодувати різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку устраховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Однак, перевіряючи доводи відповідача, апеляційним судом встановлено, що позивачем були придбані запасні частини, необхідність заміни яких не була визначена суб'єктом оціночної діяльності.

Зокрема, позивачем були придбані бампер передній, вартістю 4200грн., крило ліве переднє, вартістю 1 820грн., молдінг задній, вартістю 800грн., молдінг передній, вартістю 600грн. Однак, суб'єктом оціночної діяльності було визначено, що бампер передній та крило ліве переднє підлягають ремонту, а не заміні, та не було зазначено про пошкодження молдінгу переднього за заднього.

Позивачем ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не було надано належних доказів необхідності саме заміни бампера переднього та крила лівого переднього і неможливості їх ремонту, а також пошкодження молдінгу переднього та заднього у результаті ДТП за участю відповідача, тому вартість вказаних деталей підлягає виключенню із розміру матеріального збитку, який підлягає стягненню з відповідача.

Також з акту приймання виконаних робіт від 13 вересня 2017р. вбачається, що позивачем оплачений ремонт капота у сумі 1200грн та покраска капоту, вартістю 3000грн.

Однак, у протоколі огляду транспортного засобу від 27 липня 2017р. не зазначено про пошкодження капоту та про необхідність його ремонту і покраски, тому вартість вказаних робіт також підлягає виключенню з розміру матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача.

Отже, розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача, становить 16825грн (54448-26003-11620).

Під час апеляційного розгляду відповідач вказаний розмір визнав, а позивач проти нього не заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено мінімальний розмір судового збору, встановлений законом для позовів майнового характеру, відповідач повинен відшкодувати позивачу його розмір - 704грн 80коп.

У порушення вимог ст. 265 ЦПК України у рішенні суду не наведено обґрунтування

- 5 -

стягнення з відповідача 6 400грн, сплачених позивачем за надання правової допомоги.

Частиною 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Заявляючи вимоги про відшкодування понесених ним витрат на правову допомогу у розмірі 6400грн, позивач надав суду угоду від 21 липня 2017р., укладену з адвокатом Закрасняним В.Ю., акт виконаних робіт від 21 липня 2017р., згідно якого адвокат надав юридичну допомогу в об'ємі 10 год. вартістю 640грн за 1 годину, та квитанцію про внесення грошових коштів у сумі 6400грн до Шевченківської колегії адвокатів м. Києва.

Разом з цим, у порушення вимог ст. 137 ЦПК України не наданий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Закрасняний В.Ю. не приймав участь у судових засіданнях.

З пояснень позивача встановлено, що адвокат складав позовну заяву.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відшкодуванню підлягає вартість 2 годин, витрачених адвокатом, на думку колегії суддів, на складання позовної заяви, що становить 1280грн.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 1984грн 80коп. (704,80+1280).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та наданим сторонами доказам, суд неправильне застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права в частині обґрунтування судового рішення, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

- 6 -

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 8 травня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, який проживає у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_5, на користь ОСОБА_2, який проживає АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_6, у відшкодування матеріальної шкоди 16 825грн., у відшкодування судових витрат 1984грн. 80коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді