Дата документу 21.09.2018
ЄУ № 420/1245/18
Провадження №2/420/597/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Проньки В.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник Г.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 16.10.1999 Новопсковським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис №63; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 16.10.1999 перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Посилається на те, що подружнє життя не склалося, між нею та відповідачем постійно виникають суперечки, вони мають різні погляди на життя, вже шість місяців не проживають разом. Їхня сім'я перестала існувати, а тому шлюб слід розірвати. Також зазначила, що донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона не працює, ніякої допомоги на дитину не отримує. Відповідач має нормальний стан здоров'я, на утримані непрацездатних осіб не має, однак жодної допомоги на утримання доньки не надає, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22.08.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 21.09.2018.

Сторони в підготовче судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Позивач надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Судом встановлено, що починаючи з 16 жовтня 1999 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3, виданим 16.10.1999 Новопсковським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, про що складено відповідний актовий запис за № 63.

В період шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим 23.04.2003 Осинівською сільською радою Новопсковського району Луганської області.

Згідно позовної заяви, неповнолітня донька сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що не заперечувалося відповідачем.

Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України.

У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що подружжя півроку проживає окремо, тобто шлюб існує формально, зважаючи на те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а відповідач на розірвання шлюбу згоден, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається з свідоцтва про одруження позивач у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище «Вагіна» на прізвище чоловіка «ОСОБА_1». Позивач не заявила вимоги про зміну прізвища на дошлюбне, тому суд має підстави залишити їй прізвище «ОСОБА_1».

При вирішенні позовних вимог про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, суд виходить з наступного.

Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Згідно із частинами 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, зважаючи на встановлені обставини справи, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає доведеним обов'язок відповідача, який є батьком неповнолітньої дитини, та проживає окремо від неї, сплачувати аліменти на її утримання, приймаючи до уваги, що домовленості між сторонами про способи виконання обов'язку утримувати дитину не має, суд приходить до висновку про задоволення позову та присуджує стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно із п.1 ч.1 ст.430ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. за вимогу про розірвання шлюбу.

Отже, оскільки позовні вимоги про розірвання шлюбу визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 352,40 грн., та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Крім того, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, а позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, то з відповідача на користь держави підлягає стягнення 50 відсотків суми судового збору, у розмірі 352,40 грн.

Іншу частину судового збору за вимогу про стягнення аліментів у розмірі 352,40 грн. слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 77-81, 89, 141, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 229, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 16 жовтня 1999 Новопсковським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис № 63, розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити за ОСОБА_1 прізвище отримане після реєстрації шлюбу «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5, виданий 16.03.2006 Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, паспорт громадина України серії НОМЕР_6, виданий 16.11.1999 Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 серпня 2018 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5, виданий 16.03.2006 Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, паспорт громадина України серії НОМЕР_6, виданий 16.11.1999 Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві грн 40 коп.) в рахунок відшкодування понесеного судового збору.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Новопсковському районі Луганської області, , повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, паспорт громадина України серії НОМЕР_6, виданий 16.11.1999 Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 з державного бюджету 50 відсотків суми судового збору у розмірі 352,40 грн (триста п'ятдесят дві грн 40 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5, виданий 16.03.2006 Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 352,40 грн. на р/р №6001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Частину судового збору у розмірі 352,40 грн. компенсувати за рахунок держави.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у межах сплати платежу за один місяць.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Новопсковського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Новопсковський районний суд Луганської області до Апеляційного суду Луганської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя: В.В. Пронька