Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/149/18
№ провадження 2/624/136/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Кегичівка 18 червня 2018 року

Кегичівський районний суд Харківської області у складі :

головуючого - судді Попович Т.М.,

за участю секретаря - Пісковської З.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Удовицького Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кегичівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Насінневе», третя особа - сектор державної реєстрації Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, про визначення строку дії договору оренди землі, визнання договору оренди землі припиненим, виключення запису про інше речове право з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визнання недійсною додаткову угоду до договору оренди землі, зобов'язання повернути земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Кегичівського районного суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Насінневе» з позовом про визначення строку дії договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року, зареєстрованого Харківською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 19.11.2007 року №64, з 13.04.2007 року по 13.04.2017 року; визнання договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року, зареєстрованого Харківською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 19.11.2007 року №64 припиненим у зв'язку з закінченням строку його дії з 13.04.2017 року шляхом виключення запису про інше речове право за №21268915 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; визнання недійсною додаткової угоди від 13.04.2014 року до договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року, зареєстрованого Харківською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 19.11.2007 року №64, на підставі якої внесений запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про інше речове право від 03.07.2017 року за №21268915 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.07.2017 року за індексом №36024843; зобов'язання приватного акціонерного товариства «Насінневе» повернути ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9181 га, кадастровий НОМЕР_2, розташованої на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №232 від 05.01.2005 року; стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач ОСОБА_3 є власницею земельної ділянки товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9181 га, кадастровий № НОМЕР_2, розташованої на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області згідно державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_4, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №232 від 05.01.2005 року. З 13.04.2007 року по 13.04.2017 року вказана земельна ділянка знаходилась у оренді ПрАТ «Насінневе», який є правонаступником ВАТ «Насінневе», згідно договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року, зареєстрованого Харківською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 19.11.2007 року № 64. Строк договору становив 10 років згідно пункту 8 вищевказаного договору оренди землі. На підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.07.2017 року за індексним №36024843 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про інше речове право від 03.07.2017 року на підставі договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року, та додаткової угоди від 24.11.2014 року щодо збільшення строку дії спірного договору до 18 років та зміни розміру орендної плати. Представник позивача вважає вищевказану додаткову угоду від 24.11.2014 року до спірного договору оренди землі недійсною виходячи з наступного. 12.05.2017 року ОСОБА_3 звернулась до відповідача з листом, в якому повідомила ПрАТ «Насінневе» про заперечення у поновленні спірного договору оренди землі та вимагала повернути належну їй земельну ділянку. Представник позивача зазначає, що оскільки строк дії договору визначено сторонами з моменту досягнення згоди з усіх істотних умов договору, зокрема строку його дії, таким чином, державна реєстрація договору оренди землі вказує на його чинність (набрання юридичної сили) і не може змінювати день укладення договору та строк його дії. 14.04.2017 року позивач звернулась до ПрАТ «Насінневе» з листом щодо повернення їй земельної ділянки шляхом підписання акту прийому-передачі у зв'язку із закінченням строку дії договору оренди землі. 14.04.2017 року був підписаний акт приймання-передачі між позивачем та ПрАТ «Насінневе», відповідно до якого сторони дійшли згоди про закінчення строку дії договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року та здійснено повернення орендарем ПрАТ «Насінневе» земельної ділянки площею 4,9181 га, у володіння орендодавця ОСОБА_3 Вказаний акт приймання-передачі є невід'ємною частиною вищевказаного договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року. Орендар та орендодавець узгодили припинення договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року з 13.04.2017 року, що є припиненням зобов'язань з моменту досягнення домовленості про припинення договору, відповідно до положень ч.3 ст.653 ЦК України. Вважає, що додаткова угода до спірного договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року, укладена 03.07.2017 року неправомірно вже після припинення сторонами основного договору оренди землі 13.04.2017 року. Представник позивача вважає, що за своєю правовою природою, вищевказана спірна додаткова угода, яка набула юридичної сили 03.07.2017 року, є недійсною, оскільки продовжує строк дії спірного договору оренди землі на 18 років з 13.04.2007 року, який у свою чергу припинив свій строк 13.04.2017 року, про що самі сторони договору дійшли згоди у акті приймання-передачі земельної ділянки від 14.04.2017 року.; позивач не надавала згоди на укладення додаткової угоди до договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року після припинення орендних відносин по основному договору оренди землі - після 14.04.2017 року; додаткова угода від 03.07.2017 року не спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені нею, оскільки вона направлена на зміну правочину, який юридично припинив свою дію.

Відповідач надав до суду відзив, згідно з яким позов вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оренду землі», укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації (в редакції на 2007 рік). Відповідно до ст.18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на 2007 рік) та п. 30 Договору, договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно ч. 2 ст. 125 ЗК України (в редакції 2007) право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Згідно ст.126 ЗК України (в редакції на момент укладення спірного договору) право оренди землі оформляєтеся договором, який реєструється відповідно до закону. За змістом ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації. Відповідач зазначає, що вчинення правочину закон пов'язував з фактом його державної реєстрації, яка має правовстановлювальне значення, оскільки у випадку відсутності державної реєстрації правочину він вважається неукладеним й не створюють прав та обов'язків для сторін. Посилається на висновок Верховного Суду України, що викладений в постанові від 18.01.2017 року по справі № 6-2777цс16, а також висновок новоствореного Верховного Суду, що викладений в постанові від 30 січня 2018 року справа № 484/272/16-ц та в постанові від 14.02.201 року справа №388/66/16-ц. Договір оренди землі, в тому числі і пункт 6 Договору, набрав чинності 19.11.2007 року та лише з цього часу почався строк його дії.

Щодо неможливості суду визначати строк дії Договору. Частина 1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тому з огляду на наведене, задоволення вимоги Позивача про визначення строку дії договору оренди землі з 13.04.2007 року по 13.04.2017 року є не можливим, з огляду на те, що сторонами ще 13.04.2007 року було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов Договору, в тому числі й строку дії Договору (п. 6 Договору) та початку набрання ним чинності (п. 30 Договору).

Щодо набрання чинності додатковою угодою до Договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року. 24.11.2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Насінневе» укладено додаткову угоду до Договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року, якою збільшено розмір орендної плати до 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та викладено п.6 Договору оренди землі в новій редакції та встановлено, що договір укладено на 18 років. Відповідно до ч.3 ст.653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Відповідно до п.5 Додаткової угоди до Договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання, тому вище згадана додаткова угода набула чинності з моменту її підписання, а саме 24.11.2014 року, а відтак Договір оренди землі НОМЕР_5 укладено на 18 років з моменту його державної реєстрації, тобто з 19.11.2007 року, та є чинним до 19.11.2025 року. Підтвердженням того, що Додаткова угода до Договору оренди землі НОМЕР_5 набрала чинності саме з моменту її підписання є те, що сторони почали виконувати права та обов'язки за вказаною угодою. А саме, позивачу починаючи з 2014 року виплачувалась орендна плата у розмірі 5%. Отже, доводи позивача щодо того, «що додаткова угода набула юридичної сили 03.07.2017 року є необґрунтованими та не підкріпленими будь-якими доказами та нормами права. Речові права ПрАТ «Насінневе» за вказаним договором від 13.04.2007 року та додатковою угодою до нього від 24.11.2014 року зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.07.2017 року (номер запису про інше речове право 21268915). Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06.03.2013 року справа №6-5цс13, державна реєстрація договору оренди земельної ділянки у період визначеного сторонами строку дії договору забезпечує правомірне, договірне використання орендарем орендованої земельної ділянки відповідно до норм ЗК України, ЦК України, ЗУ «Про оренду землі» та ЗУ від 11.02.2010 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» незалежно від дати проведення такої реєстрації - до пред'явлення позову про повернення земельної ділянки чи після його пред'явлення. Оскільки Додатковою угодою від 24.11.2014 року не встановлюється строк протягом, якого сторони мають здійснити державну реєстрацію права оренди за цією Додатковою угодою, тому враховуючи правову позицію Верховного суду України (справа № 6-5 цс 13) державна реєстрація права оренди на підставі Додаткової угоди може здійснюватися до дати закінчення строку дії Договору оренди землі № 212 (до 19.11.2025 року). Вважає, доводи позивача з приводу того, що: «додаткова угода до спірного договору оренди землі № 212 від 13.04.2007 року, укладена 03.07.2017 року неправомірно вже після припинення основного договору оренди землі 13.04.2017 року» не відповідають дійсності, адже Додаткова угода до договору оренди землі № 212 набрала чинності з моменту її підписання, тобто 24.11.2014 року, а право оренди за нею було зареєстровано до закінчення строку дії Договору оренди землі НОМЕР_5.Доводи позивача, що: «Зі своєї сторони я не надавала згоди на укладення додаткової угоди до договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року, після припинення орендних відносин в основному договору після 14 квітня 2017 року»,- не відповідають правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 14.01.2014 року (справа № 21-314а13) та в постанові від 18.12.2013 року (справа №6-127цс13): «Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписам письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Прохання учасника правочину не здійснювати реєстрацію договору оренди земельної ділянки, волевиявлення на укладення якого він виявляв у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, не є підставою для визнання договору недійсним у порядку визначеному частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України.» Вважає, що реєстрація права оренди за Додатковою угодою до Договору № 212 не є підставою для визнання додаткової угоди недійсною, адже позивач виявляв волевиявлення на укладення Додаткові угоди у момент досягнення згоди з усіх істотних умов.

Щодо підписання акту прийому-передачі земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» та п. 17 Договору оренди землі передбачено повернення орендарем орендодавцю земельної ділянки виключно у разі якщо відбулося припинення дії договору. Станом на 14.04.2017 року Договір оренди землі НОМЕР_5 був чинним та діяв, тому складання акту прийому-передачі відбулося в порушення ч.1 ст. 34 Закону України про оренду землі» та п.17 Договору оренди землі, а відтак підписання акту не несе правових наслідків для сторін та не впливає на чинність Договору оренди землі. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи те, що право оренди ПрАТ «Насіннєве» зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому в силу ст. 17 Закону України «Про оренду землі» земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 правомірно знаходиться в оренді ПрАТ «Насіннєве».

Щодо позовної вимоги про визнання договору оренди землі НОМЕР_5 припиненим у зв'язку з закінченням строку його дії з 13.04.2017 року шляхом виключення запису про інше речове право за №21268915 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, в тому числі в разі закінчення строку, на який його було укладено. Відповідно до п. 23 Договору оренди землі дія договору припиняється, у разі закінчення строку, на який його було укладено при умові, що договір не було поновлено у порядку передбаченому п.6 цього договору. Враховуючи те, що Договір оренди землі № 212 є чинним та діє, тому відсутні підстави для визнання його припиненим.

Що стосується вимог позивача «виключити запис про інше речове право за № 21268915 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону.

Щодо порушення прав позивача. Зазначає, що позивачем в позовній заяві не вказано, яке саме його право порушено відповідачем. Укладаючи Договір оренди землі НОМЕР_5 та Додаткову угоду до вказаного договору ОСОБА_3 діяла вільно, свідомо і добровільно, на власний розсуд, без будь-якого примусу як фізичного, так і психологічного, бажаючи реального настання правових наслідків за вказаними угодами, а тому права, свободи чи інтереси позивача не були порушені, а тому земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 правомірно знаходиться в оренді ПрАТ «Насінневе». Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 05.04.2018 року по справі №405/20/15-ц: «У ситуації, коли боржник звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору, не зазначивши, які ж його цивільні права та інтереси були порушені (не визнані чи ос порені), то визнання правочину недійсним, як способу захисту, не може бути застосовано».

Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки не повідомила (а.с.140).

Представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи за відсутності позивача, надав пояснення відповідні викладеним в позовній заяві.

Третя особа, представник сектору державної реєстрації Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, пояснень щодо позову або відзиву не надав (а.с.142).

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи, надав пояснення, відповідні викладеним в відзиві, та надав заяву про застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні суд, дослідивши безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

13.04.2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Насінневе» в особі ОСОБА_4, який діяв на підставі статуту, укладено договір оренди земельної ділянки НОМЕР_5, який був зареєстрований у Державному реєстрі земель 19.11.2007 року за №64. Згідно з п.п.1,2 Договору, Орендодавець ОСОБА_3 передала Орендареві ВАТ «Насінневе» в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4,9181 га, яка знаходиться на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області (а.с.30).

Пунктом 6 Договору встановлено, що договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення або заміну умов договору, після закінчення його строку протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які було передбачено договором. (а.с.30).

Пунктом 23 Договору передбачено, дія договору припиняється у разі: закінчення строку на який його було укладено при умові, що договір не було поновлено в порядку, передбаченому п.6 договору (а.с.31).

Пунктом 24 Договору передбачено, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (а.с.31).

Згідно з п. 25 Договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається(а.с.31).

Згідно п. 30 Договору, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с.31).

В Акті передачі-прийому земельних ділянок згідно з договором оренди НОМЕР_5 від 13.04.2007 року, зазначено, що орендодавець ОСОБА_3 передала, а ВАТ «Насінневе» в особі ОСОБА_4, прийняв земельну ділянку загальною площею 4,9181 га, розташованої на території Парасковіївської сільської ради (а.с.32).

Відповідно до Додаткової угоди від 24.11.2014 року до Договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року: ОСОБА_5 та Орендар ПАТ «Насіневее» в особі Голови правління ОСОБА_4, який діє на підставі Статуту, уклали додаткову угоду до договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року, зареєстрованого 19.11.2007 року у Державному реєстрі земель за №64 про наступне: 1. Пункт «7» Договору оренди землі від 13.04.2007 року викласти в наступній редакції: «Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі. Щорічна орендна плата за земельну ділянку складає 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, із якої вираховується податок з доходів Орендодавця згідно Податкового кодексу України. Також орендна плата може вноситися Орендарем за домовленістю з Орендодавцем у натуральній формі у випадку підписання відповідного додатку до договору оренди земельної ділянки». 2. Сторони дійшли згоди, що початком сплати орендної плати у розмірі, що встановлюється цієї угодою є дата її підписання сторонами. 3. Орендар зобов'язується здійснити розрахунок за володіння та користування (оренду) земельної ділянки, що передано в оренду за договором оренди землі від 13.04.2007 року за 2014 рік в розмірі, що передбачено цією угодою. 4. Пункт «6» Договору оренди землі від 13.04.2007 року викласти в наступній редакції: «Договір укладено на 18 (вісімнадцять) років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на повний строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. У разі не надходження письмової відмови Орендодавця, договір вважається продовженим на такий самий строк та на тих самих умовах, що зазначені в цьому договорі оренди землі. У разі закінчення строку дії договору до збору врожаю, строк його продовжується до збору врожаю та передачі земельної ділянки орендодавцю за актом приймання-передачі». 5. Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та стає невід'ємною частиною Договору оренди землі від 13.04.2007 року. 6. Дана додаткова угода складена у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в Орендаря, третій - в органі державної реєстрації. (а.с.7,33).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна НОМЕР_6 від 05.02.2018 року: об'єктом нерухомого майна вказана спірна земельна ділянка; номер запису про право власності: НОМЕР_7, дата, час державної реєстрації: 03.07.2017 19:27:57, підстава виникнення права власності: державний акт на право власності на земельну ділянку, копія, серія та номер: НОМЕР_3, виданий 05.01.2005, видавник: Кегичівський районний відділ земельних ресурсів; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 36024843 від 06.07.2017 18:03:43, форма власності: приватна, розмір частки - 1; інформація про державну реєстрацію іншого речового права: номер запису про інше речове право: 21268915, дата, час державної реєстрації: 03.07.2017 19:27:57, підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі, серія та номер:212, виданий 13.04.2007, видавник: сторони договору; додаткова угода, серія та номер: б/н, виданий 24.11.2014, видавник: сторони угоди, підстави внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер: 36024843 від 06.07.2017 18:03:43, вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки; зміст, характеристика іншого речового права: строк дії: 18 (вісімнадцять) років, з правом пролонгації, додаткові відомості: орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі, щорічна орендна плата за земельну ділянку складає 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, із якої вираховується податок з доходів Орендодавця згідно Податкового кодексу України, орендна плата може вноситися Орендарем за домовленістю з Орендодавцем у натуральній формі у випадку підписання відповідного додатку до договору оренди земельної ділянки, сторони дійшли згоди, що початком сплати орендної плати у розмірі, що встановлюється цією угодою є дата її підписання сторонами, Орендар зобов'язується здійснити розрахунок за володіння та користування (оренду) земельної ділянки, що передано в оренду за договором оренди землі від 13.04.2007 року за 2014 рік в розмірі, що передбачено цією угодою (а.с.34,35).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 до ПрАТ «Насінневе» від 11.04.2017 року: ОСОБА_3 повідомляє про відсутність наміру продовжувати дію спірного Договору, про відсутність письмової відповіді від ПрАТ «Насінневе», та усні заперечення з боку Орендаря (а.с.36).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 до ПрАТ «Насінневе» від 14.04.2017 року, ОСОБА_3 просить повернути їй земельну ділянку, яка належить їй на праві власності та підписати акти приймання -передачі (а.с.37).

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3: ОСОБА_3, на підставі розпорядження Кегичівської райдержадміністрації №50 від 10.02.2003 року, є власником земельної ділянки площею 4,9181 га у межах згідно з планом на землях Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області. Цільове призначення земельної ділянки: ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.39).

Згідно з розрахунком по виплаті орендної плати ОСОБА_3 орендодавця ПрАТ «Насінневе» за 2014-2016 роки: ОСОБА_3 у 2014 році нараховано 5% в сумі 6191,72 грн., НДФЛ - 928,90 грн., виплата коштів: 19.12.2014 року - 5263,93 грн.; у 2015 році нараховано 5% в сумі 7734,88 грн., НДФЛ - 1160 грн., в/з - 116 грн., виплата коштів: 13.11.2015 року - 6458,63 грн.; у 2016 році нараховано 5% в сумі 9280,15 грн., НДФЛ - 1670 грн., в/з - 139,20 грн., виплата коштів: 23.11.2016 року - 7470,52 грн. (а.с.84).

Відповідно до заяв ОСОБА_3 на ім'я директора ПрАТ «Насінневе» ОСОБА_4 в 2014 - 2016 роках: ОСОБА_3 просить виплатити їй орендну плату за земельну ділянку за 2014- 2016 роки та перерахувати на картку (а.с.85,88,91).

Згідно з виписками ПАТ КБ «ПриватБанк» від 23.11.2016 року, ОСОБА_3. за 2014- 2016 роки на картку перераховано 7470,52 грн.; 6458,63 грн; 5263,93 грн. (а.с.,86,87,89,90,92,93).

Досліджені в судовому засіданні докази суд оцінює як належні, допустимі, достовірні докази, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування, одержані без порушення порядку, встановленого законом, на їх підставі суд встановив дійсні обставини справи. Зазначені докази у своїй сукупності є достатніми для ухвалення рішення.

Акт приймання-передачі від 14.04.2017 року, відповідно до якого: Орендар - ПрАТ «Насінневе», , яке являється правонаступником ВАТ «Насінневе», в особі голови правління ОСОБА_4, діючого на підставі Статуту, передав, а Орендодавець - ОСОБА_3 прийняла земельну ділянку площею 4,9181 га, кадастровий НОМЕР_2, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області (державний акт серії НОМЕР_3 від 05.01.2005 року) суд оцінює як не належний доказ, оскільки не містить інформацію на підтвердження підстав розірвання договору, що передбачені п.23,24 Договору, ст.32 Закону України «Про оренду землі» (а.с.38).

Суд, із встановлених в судовому засіданні обставин, доходить висновку, що між сторонами склалися правовідносини, щодо підстав: розірвання договору оренди землі, визнання додаткової угоди недійсною, повернення земельної ділянки, виключення запису про інше речове право з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

До встановлених в судовому засіданні правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»:

2. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ст. 190 ЦК України: 1. Майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. 2. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Відповідно до ст. 215 ЦК України: 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.203 ЦК України: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ст.210 ЦК України: 1. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 792 ЦК України: 1. За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. 2. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.ст.18,20 Закону України «Про оренду землі» № 161-14 від 06.10.1998 року в редакції Закону № 489-5 від 19.12.2006 року (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин):

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (ст.18 Закону).

Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом (ст.20 Закону).

Відповідно до ст.ст.30 Закону України «Про оренду землі» № 161-14 від 06.10.1998 року: Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі», Договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено припинення договору оренди землі шляхом його розірвання: На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 17 Закону України «Про оренду землі (в редакції Закону № 191-VIII від 12.02.2015) передбачено порядок передачі об'єкта оренди: Об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.638 ЦК України: 1. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.631 ЦК України: 1. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. 2. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

За змістом ст. 640 ЦК України: 1. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. 2. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. 3. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст. 653 ЦК України: 1. У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. 3. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Статтею 654 ЦК України передбачена форма зміни або розірвання договору: 1. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.ст. 125, 126 ЗК України в редакції Закону N 489-V від 19.12.2006 року (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин):

2. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації (ст. 125 ЗК України).

2. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону (ст. 126 ЗК України).

Суд відхиляє доводи представника позивача, зазначені в позові, щодо наявності підстав для задоволення позову про визначення строку дії договору оренди землі, визнання договору оренди землі припиненим, виключення запису про інше речове право з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визнання недійсною додаткову угоду до договору оренди землі, зобов'язання повернути земельну ділянку, - як таких що не відповідають вимогам ст.ст. 203,215, 210,654, 638, 792 ЦК України, ст. 18,20 Закону України «Про оренду землі» № 161-14 від 06.10.1998 року в редакції Закону № 489-5 від 19.12.2006 року (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), ст. 125,126 ЗК України, ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року№ 1952-IV, та спростовуються письмовими доказами.

Суд бере до уваги доводи відповідача щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову як таких що відповідають вимогам зазначених норм права.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

З урахуванням зазначених норм матеріального права, правової позиції ВСУ, викладеній у постанові від 18.01.2017 року у справі № 6-2777цс16, строк дії спірного договору оренди землі розпочався 19.11.2007 року, та мав закінчитися 19.11.2017 року. Враховуючи, що 24.11.2014 року між сторонами укладено Додаткову угоду до спірного договору оренди землі, за змістом якої, Орендодавець ОСОБА_3 та Орендар ПрАТ «Насінневе» досягли згоди щодо зміни таких істотних умов договору оренди землі, як збільшення розміру орендної плати з 1.5 % до 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та збільшення строку дії договору оренди землі з 10 років до 18 років з переважним правом Орендаря на його поновлення після закінчення його дії, строк дії спірного договору закінчується 19.11.2025 року (а.с.30,33).

Запис щодо Додаткової угоди від 24.11.2014 року був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 03.07.2017 року (а.с.34).

Враховуючи, що додаткова угода була укладена та зареєстрована до закінчення дії Договору оренди землі - до 19.11.2017 року, доводи позивача щодо визнання додаткової угоди недійсною у зв'язку з закінченням дії спірного договору, - не відповідають вимогам ст.. ст.215,203 ЦК України, якими передбачені підстави для визнання правочину недійсним.

Суд відхиляє доводи представника позивача щодо визнання Додаткової угоди недійсною у зв'язку з відсутністю волевиявлення позивача після припинення орендних відносин, а саме після 14 квітня 2017 року. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 18.12.2013 року (справа №6-127цс13): Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписами письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Прохання учасника правочину не здійснювати реєстрацію договору оренди земельної ділянки, волевиявлення на укладення якого він виявляв у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, не є підставою для визнання договору недійсним у порядку визначеному частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України.

Доводи представника позивача щодо визнання Додаткової угоди недійсною у зв'язку з відсутністю волевиявлення позивача спростовуються письмовими доказами по справі, а саме:

- Додатковою угодою, укладеною 24.11.2014 року, яка містить зміни щодо істотних умов договору та підпис позивача, що є підтвердженням волевиявлення позивача на укладення цієї угоди у момент досягнення згоди з усіх істотних умов (а.с33);

-Розрахунками по виплаті позивачу орендної плати в збільшеному розмірі, відповідно до її заяв про сплату орендної плати, здійсненими після укладення Додаткової угоди, якою передбачено зміну орендної плати (а.с.65-74).

Суд відхиляє доводи представника позивача щодо припинення спірного договору на підставі Акту приймання - передачі земельної ділянки від 14.04.2017 року, оскільки підстави та порядок розірвання договору передбачені п.23,24 спірного Договору, ст. 32 Закону України «Про оренду землі».

Суд відхиляє доводи представника позивача щодо наявності підстав для задоволення позову в частині повернення земельної ділянки, оскільки строк дії договору оренди не закінчився, він є чинним до 19.11.2025 року, тому відсутні підстави для повернення земельної ділянки.

Суд відхиляє заяву відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки, відповідно до вимог ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи, що додаткова угода була укладена 24.11.2014 року, запис щодо неї внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 03.07.2017 року, із заявою про відсутність наміру продовжувати дію договору позивач звернулася до відповідача 11.04.2017 року та отримала усні заперечення, а також враховуючи строк дії договору оренди земельної ділянки НОМЕР_5 від 13.04.2007 року до 19.11.2025 року, суд доходить висновку, що представник позивача звернувся до суду в межах позовної давності, то б то в строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, доходить висновку, що зміна істотних умов договору, викладених в додатковій угоді в частині продовження дії договору оренди та збільшення орендної плати, не потягла за собою порушення прав позивача відповідачем.

У справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландіі» ЕСПЛ постановив, що статтю 1 Першого Протоколу до Конвенції можна застосувати для захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей «у майбутньому», оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. З наведено вбачається, що особа, якій відповідним рішенням надано право користуватися земельною ділянкою, набуває право власності на майно в вигляді правомірних очікувань щодо набуття права володіння майном (право оренди). Після укладення договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди протягом певного строку). При цьому право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди) є об'єктом правового захисту згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

На підставі зазначеного та керуючись ч. 1 ст. 141, ст. ст. 258-259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3, до Приватного акціонерного товариства «Насінневе», третя особа - сектор державної реєстрації Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, про визначення строку дії договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року, зареєстрованого Харківською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 19.11.2007 року №64, з 13.04.2007 року по 13.04.2017 року; визнання договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року, зареєстрованого Харківською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 19.11.2007 року №64, припиненим у зв'язку з закінченням строку його дії з 13.04.2017 року шляхом виключення запису про інше речове право за №21268915 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; визнання недійсною додаткової угоди від 13.04.2014 року до договору оренди землі НОМЕР_5 від 13.04.2007 року, зареєстрованого Харківською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 19.11.2007 року №64, на підставі якої внесений запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про інше речове право від 03.07.2017 року за №21268915 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.07.2017 року за індексом №36024843; зобов'язання приватного акціонерного товариства «Насінневе» повернути ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9181 га, кадастровий НОМЕР_2, розташованої на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №232 від 05.01.2005 року; стягнення судового збору- відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Кегичівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 18 червня 2018 року.

Повне рішення складено 23 червня 2018 року

Позивач: ОСОБА_3, її місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Представник позивача : ОСОБА_1, його місце проживання: 64020, АДРЕСА_1.

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Насінневе», його місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 12, каб. 15, .

Третя особа - сектор державної реєстрації Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області (64003, Харківська область, смт. Кегичівка, вул.Волошина,50)

Суддя Т.М. Попович