АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5958/18 Справа № 185/1718/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банку «ПриватБанк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, державний виконавець Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», назва якого змінена у відповідності до Статуту, затвердженого 21 травня 2018 року та погодженого 11 червня 2018 року, на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, що в березні 2018 року йому стало відомо, що 21 вересня 2017 року ПН ДМНО ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNQ0GI від 19 грудня 2007 року у розмірі 9.921 долар США 85 центів, що еквівалентно 257.257 грн.03 коп.

Зазначав, що під час вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом було порушено вимоги закону.

Вказував, що виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, який не може вважатися доказом безспірної заборгованості боржника перед стягувачем та поза межами строків позовної давності

Посилаючись на те, що спірний виконавчий напис порушує його права, а тому просив суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 21 вересня 2017 року ПН ДМНО ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №9143, про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №DNQ0GI від 19 грудня 2007 року за період з 19 грудня 2007 року по 21 липня 2017 року у розмірі 9.921 долар США 85 центів, що за курсом НБУ становить 257.257 грн.03 коп., та витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису 3.000 грн., всього, з урахуванням витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису, 260.257 грн.03 коп.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач АТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення з них 820 грн. на правову допомогу, посилаючись на те, що суд в цій частині ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального справа.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутні підстави для стягнення з них витрат на професійну правничу допомогу.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У звязку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення 820 грн. на правничу допомогу, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин у справі та їх повноту, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 19 грудня 2007 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №DNQ0GI.

21 вересня 2017 року ПН ДМНО ОСОБА_3, за реєстровим №9143, було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з позивача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №DNQ0GI від 19 грудня 2007 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», у розмірі 260.257 грн.03 коп., яка складаються з наступного: 6.313 доларів США 51 цент залишок заборгованості за кредитом; 1.419 доларів США 89 центів залишок заборгованості за відсотками; 1.451 долар США 27 центів пеня; 303 долари США 15 центів - комісія; 9 доларів США 64 центи штраф (фіксована частина); 424 долари США 39 центів - штраф (відсоток від суми заборгованості), що всього становить 9.921 долар США 85 центів, що за курсом НБУ станом на 21 липня 2017 року становить 257.257 грн. 03 коп., витрати повязані із вчиненням виконавчого напису 3.000 грн., всього, з урахуванням витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису, стягнуто 260.257 грн.03 коп.

Строк, за який провадиться стягнення 9 років 7 місяців 2 дні, а саме: з 19 грудня 2007 року по 21 липня 2017 року.

Державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 30 січня 2018 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №9143, виданого 21 вересня 2017 року про стягнення на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року позовні вимоги у звязку з доведеністю та обґрунтованістю задоволені у повному обсязі.

Згідно з вимогами ч.1 ст.367 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» №12 від 24 жовтня 2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а тому колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду та законність рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2, оскільки дані висновки суду не були оскаржені.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а саме, стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу.

Так, статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

У відповідності до приписів ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно до положень ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з правою допомогою сторін, на користь ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазнаній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Разом з тим склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані наступні документи: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимог.

В матеріалах справи міститься квитанція про оплату позивачем ОСОБА_5 820 грн. за підготовку позовної заяви (а.с.17) та сама позовна заява, за наслідками розгляду якої судом першої інстанції ухвалене рішення про задоволення позову.

Зважаючи на наведене вище, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судове рішення в оскарженій частині ухвалено судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2018 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_6