У Х В А Л А

17 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 161/16785/15-ц

провадження № 61-36059св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_4,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_5,

третя особа - Служба у справах дітей Луцької міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Волинської області від 31 травня 2018 року у складі колегії суддів: Здрилюк О. І., Осіпука В. В., Карпук А. К.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 24 листопада 2002 року до 11 листопада 2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого народилося двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

До липня 2014 року вони сім'єю проживали у місті Києві. На початку липня 2014 року відповідач, нікому не повідомивши, зібрала всі свої речі та переїхала проживати до міста Луцька. Через деякий час він разом із дітьми переїхав проживати також на АДРЕСА_2 до квартири своїх батьків.

За час проживання дітей окремо від матері вона взагалі не цікавилася їх життям та здоров'ям, не навідувала, вихованням та доглядом за дітьми займався лише він сам та допомагали його батьки.

За період навчання дітей у місті Луцьку у середній загальноосвітній школі № 5 відповідач приходила декілька разів, але такі відвідування негативно впливали на психіку дітей, оскільки закінчувалися сварками. Розмови дітей із матір'ю закінчувались нервовими розладами та погіршенням стану здоров'я у дітей. Навчальний процес у дітей контролює він сам та систематично відвідує школу. Мати навчальним процесом дітей не займається взагалі. Причиною небажання дітей спілкуватися із матір'ю є психологічна неврівноваженість матері у відношенні до батька дітей та самих дітей.

Після розірвання шлюбу діти залишилася проживати з ним, їм створені всі умови для нормального проживання та виховання, діти забезпеченні усім необхідним.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_4 просив визначити місце проживання синів із ним.

У березні 2017 року ОСОБА_5 подала зустрічний позов про визначення місця проживання дітей, мотивуючи його тим, що перебуваючи у шлюбі та проживаючи у місті Києві, спільне життя з ОСОБА_4 стало нестерпним, останній влаштовував сварки, принижував її і вона змушена була без дітей переїхати у власну квартиру АДРЕСА_1.

У подальшому ОСОБА_4 без її згоди відвіз синів для проживання до своїх батьків у квартиру АДРЕСА_2, після чого на деякий час передав їй для проживання сина ОСОБА_7, якого згодом повторно відібрав.

ОСОБА_4 та його батьки чинять перешкоди у виконанні нею батьківських обов'язків. Така їх поведінка призвела до того, що діти не бажають із нею зустрічатись та спілкуватися, отримувати від неї матеріальну допомогу. Перешкодами у вихованні синів батько позбавляє їх материнської турботи, а своєю грубістю нав'язує зневажливе ставлення до суспільства, що негативно впливає на їх соціальний і духовний розвиток.

Діти проживають тривалий період у місті Луцьку без реєстрації, чим позбавленні юридичного права захисту своїх житлових прав.

Вона у власності має квартиру, у якій забезпечені умови для проживання дітей та має першочергове право на проживання разом із дітьми.

Ураховуючи наведене, просила визначити місце проживання дітей із нею.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визначено місце проживання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, народження з батьком ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 243,60 грн судових витрат.

У зустрічному позові ОСОБА_5 відмовлено.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_4 та відмовляючи у зустрічному позові ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що проживання дітей із батьком буде відповідати їх інтересам, оскільки вони на теперішній час проживають із ним і роль батька у вихованні дітей займає значну частину. Він працевлаштований, отримує заробітну плату, а тому може забезпечити дітей усім необхідним. Відповідач не надала суду належних доказів про її можливість у достатній мірі забезпечувати дітей усім необхідним. Також судом взято до уваги висновок Служби у справах дітей щодо доцільності проживання дітей з батьком з урахуванням поведінки матері з дітьми, їх прихильності до проживання з батьком та небажання проживати з матір'ю.

Постановою апеляційного суду Волинської області від 31 травня 2018 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні первісного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Визначено місце проживання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю ОСОБА_5

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2 647,68 грн понесених судових витрат.

ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, неврахування практики Європейського суду з прав людини у подібних справах, а також порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга аргументована тим, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки, у зв'язку з чим дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.

ОСОБА_5 подала відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити без змін оскаржуване судові рішення як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на те, що суд всебічно, повно, об'єктивно дослідив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про визначення місця проживання дітей разом із матір'ю.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскаржень неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про визначення місця проживання дітей, призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н.О. Антоненко

В.І. Крат