Справа № 127/2-1627/2007
Провадження 6/127/653/18
У Х В А Л А

27 вересня 2018 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове проникнення до іншого володіння боржника ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

подання мотивоване тим, що з 21.04.2009 року на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження № 18264148 з виконання виконавчого листа №2-1627, виданого за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 05.03.2007 року.

Боржником ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, і.н. НОМЕР_1, рішення суду не виконується, декларація про доходи не подана, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина не здійснено.

З березня 2007 року по серпень 2018 року заборгованість ОСОБА_3 по аліментах складає 109 437,94 грн.

Згідно отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, за боржником (і.н. НОМЕР_1) зареєстровано право власності, зокрема, на нерухомість: цегляний гараж, загальною площею 17,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька область, Товариство власників гаражів № 5, гараж № 334, ГК: Сабарівське шосе, 16. Постановою державного виконавця від 16.08.2018 року даний гараж описаний, на нього накладено арешт.

З метою погашення боргу можливо реалізувати гараж. Для цього слід оглянути його зсередини, експерт має визначити його вартість, працівник БТІ скласти відповідні технічні документи.

Зазначаючи підставою звернення з даним поданням, зокрема, ст. ст. 18, 56 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України головний державний виконавець Маліновська Ю.М. просила надати дозвіл на примусове проникнення до іншого володіння боржника ОСОБА_3 - цегляного гаража, загальною площею 17,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька область, Товариство власників гаражів № 5, гараж № 334, ГК: Сабарівське шосе, 16.

Дослідивши та оцінивши матеріали подання, судом встановлено, що з 21.04.2009 року на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження № 18264148 з виконання виконавчого листа №2-1627, виданого за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 05.03.2007 року.

Боржником ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, і.н. НОМЕР_1, рішення суду не виконується, декларації про доходи не подано, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина не здійснено.

Ухвалою суду від 31.08.2018 року оголошено розшук боржника ОСОБА_3

Згідно розрахунку, наданого державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 18264148, з березня 2007 року по серпень 2018 року заборгованість ОСОБА_3 по аліментах складає 109 437,94 грн.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 25.09.2018 року вбачається, що за боржником (і.н. НОМЕР_1) зареєстровано право власності, зокрема, на нерухомість: цегляний гараж, загальною площею 17,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька область, Товариство власників гаражів № 5, гараж № 334, ГК: Сабарівське шосе, 16. Постановою державного виконавця від 16.08.2018 року даний гараж описаний, на нього накладено арешт.

Статтею 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до вимог п. 4, п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з вимогами пункту 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Частиною 5 даної статті передбачено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, повязаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 ст.17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 ст.29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Відповідно до рішення Конституційного суду України №4-рп/2011 від 31.05.2011 року конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до іншого володіння боржника для його арешту та опису є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як обов'язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

За змістом ст. 2 ЦПК України принципами цивільного судочинства, зокрема, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, обовязковість судового рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З точки зору ст. 2 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30 червня 2009 року обовязковість рішення суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

На це ж посилається і Європейський Суд з прав людини в рішеннях «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року та «ОСОБА_6 проти Італії».

Так, у пункті 40 рішення в справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) зазначається, що «…право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Крім того, 15 жовтня 2009 року ЄСПЛ було постановлене «пілотне» рішення у справі «ОСОБА_7 проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine).

У цьому рішенні Суд зазначив, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Справа, яка розглядається, свідчить про те, що питання тривалого невиконання остаточних рішень та відсутності ефективних засобів юридичного захисту в правовій системі України залишаються невирішеними попри той факт, що існують відповідні рішення Суду з чіткими закликами до Уряду вжити необхідних заходів для вирішення таких питань.

Відповідно до чинного законодавства України державний (приватний) виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та повно.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що боржник тривалий час ухиляється від виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, однак, є власником нерухомості, суд дійшов висновку про необхідність надання дозволу на примусове проникнення до іншого володіння особи гаража.

Керуючись ст.ст. 258-260, 261, 439 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд, -

у х в а л и в :

Подання головного державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове проникнення до іншого володіння боржника ОСОБА_3 задоволити.

Надати дозвіл на примусове проникнення до належного на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.07.2015 року ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_1) цегляного гаража, загальною площею 17,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька область, Товариство власників гаражів № 5, гараж № 334, ГК: Сабарівське шосе, 16.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів відповідно до вимог ст. 354, ст. 355 ЦПК України, підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).

Повний текст ухвали складено 27.09.2018 року.

Суддя: