АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 210/5703/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»,

відповідач - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2018 року, яке ухвалено суддею Ступак С.В.в місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні) -,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплову енергію.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії в нежитлове приміщення АДРЕСА_1, яке належить на праві приватної власності відповідачам.

Позивач, виконуючи свої обов'язки, постійно поставляв теплову енергію у вигляді централізованого опалення, але відповідачі, у порушення ст. 67,68,162 Житлового Кодексу України, ст. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в повному обсязі оплату за отримані послуги не проводили, внаслідок чого заборгованість за період з 10.12.2008 р. по 25.03.2017 р. склала 48638,00 грн., яку позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів та судовий збір в розмірі 1600 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2018 року у позовних вимогах відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що строк позовної давності, про який зазначають відповідачі переривався, в зв'язку з подачею заяви про видачу судового наказу, проте судом першої інстанції цей факт не був взятий до уваги.

Відзиви на апеляційну скаргу не подано.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідач ОСОБА_2, згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, проте усі повідомлення за вказаною адресою, повертаються з відміткою « адресат не проживає».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Колегія суддів вважає, що судом вжито всіх заходів для повідомлення відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Криворізької міської ради № 844 від 10.12.2008 року «Про переведення жилих приміщень у нежилі та внесення змін у додатки до рішень виконкому міськради від 10.12.2003 № 656, від 14.04.2004 № 245 та від 12.11.2008 № 791» квартира АДРЕСА_1, власниками якої є ОСОБА_2, ОСОБА_3 виведена в нежитловий фонд ( а.с.9).

Позивач - КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії в нежитлове приміщення АДРЕСА_1, яке належить на праві приватної власності відповідачам.

Відповідачі оплату за отримані послуги не проводили, внаслідок чого, згідно розрахунку заборгованості за період з 10.12.2008 р. по 25.03.2017 року, у них виникла заборгованість у розмірі 48638,00 грн. (а.с.6).

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованості з оплати за теплову енергію

Ухвалою цього ж суду від 19 жовтня 2017 року, судовий наказ, виданий 10 липня 2017 року у справі № 210/2756/17, за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було скасовано (а.с. 50).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог КПТМ «Криворіжтепломережа», суд першої інстанції виходив з доведеності факту невиконання відповідачами, як споживачами, своїх обов'язків щодо сплати отримуваних від позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» послуг з теплової енергії з 10.12.2008.року по 25.03.2017 рік, при цьому судом застосовано наслідки спливу позовної давності за заявами відповідачів.

Проте, погоджуючись з висновком суду про доведеність позовних вимог, колегія суддів не може погодитися з висновком суду про сплив позовної давності до заявлених позивачем вимог, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

За змістом п.п.3,4 ч.1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Однак, суд першої інстанції дійшов таких висновків при неповному з'ясуванні обставин справи, та з порушенням норм процесуального права.

Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 68 ЖК України, ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву споживача кореспондує визначений п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» його обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Проаналізувавши зазначені вище обставини по справі у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачі зобов'язані сплачувати за фактично отриману теплову енергію.

Разом з тим, вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності за заявами відповідачів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно обчислив перебіг строку позовної давності щодо заявлених позивачем вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ізст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу. Зокрема, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач (ч.ч. 1, 2ст. 264 ЦК України).

При цьому, згідно з ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення із боржників ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості в сумі 48638 грн. 00 коп. та Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу 10.07.2017 року було видано судовий наказ № 2-н-210/36/17, який ухвалою суду від 19 жовтня 2017 року було скасовано за заявою боржників ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.50)

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011р. №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження " - наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Враховуючи те, що судовий захист права КПТМ «Криворіжтепломережа» на стягнення грошових коштів за надані послуги може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Отже, судовий наказ було скасовано, відлік позовної давності за вимогами КПТМ «Криворіжтепломережа» почався із дати скасування судового наказу 19 жовтня 2017 року, а тому колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача, що звернувшись 18 грудня 2017 року до суду з позовом про стягнення заборгованості за послуги з теплової енергії він дотримався загальних строків позовної давності.

Отже, розмір заборгованості відповідачів перед КПТМ «Криворіжтепломережа» за період з жовтня 2014 року по березень 2017 року склав 25698,53 грн., з розрахунку 2912,31 грн. (за період з жовтня 2014 року по грудень 2014 року) + 9047,26 грн. ( за період з січня по квітень 2015 року та з жовтня по грудень 2015 року) + 8247,35 грн.( за період з січня по квітень 2016 року та з жовтня по грудень 2016 року) + 5491,61 грн. ( за період з січня 2017 року по березень 2017 року), на думку колегії суддів підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа».

Колегія суддів вважає за необхідне відмовити в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідачів за період з грудня 2008 року по березень 2014 року, оскільки мало місце переривання строку позовної давності, в даному випадку видачею судового наказу від 10 липня 2017 року та його скасуванням 19 жовтня 2017 року. При цьому, згідно з ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново та час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується, та в зв'язку з тим, що загальна позовна давність становить три роки, стягненню підлягає сума заборгованості, згідно наданого позивачем розрахунку, за період з жовтня 2014 року по березень 2017 року, що становить 25 698,53 грн., яка перевірена колегією суддів та яку колегія суддів вважає правильною.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1600 грн., (а.с. 1, 4). та, у зв'язку з тим, що позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» задоволено частково, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частинах на користь позивача Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» сплаченого судового збору в розмірі по 442,69 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплову енергію - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 накористь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» у рахунок погашення заборгованості за теплову енергію » за період з жовтня 2014 року по березень 2017 року 25 698,53 грн. (двадцять п'ять тисяч шістсот дев'яносто вісім) гривень 53 (п'ятдесят три) копійки.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2, ОСОБА_3 накористь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» судовий збір по 442 (чотириста сорок дві) гривні 69 (шістдесят дев'ять) копійок з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: