П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2018 року

м. Рівне

Справа №570/1513/18

Провадження №22-ц/787/1079/2018

Головуючий суддя у суді 1 інстанції: ОСОБА_1

Повний текст судового рішення складено: 11.04.2018 р.

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського районного суду від 11 квітня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року в суд звернувся ОСОБА_2 із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" на його користь 134 651,88 гривень середнього заробітку за час розрахунку при звільненні.

Ухвалою Рівненського районного суду від 11 квітня 2018 року відмовлено у видачі судового наказу .

На ухвалу суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

На її обґрунтування зазначав, що суд безпідставно відмовив у видачі судового наказу, мотивуючи це тим, що він звернувся до суду із пропуском встановленого тримісячного строку. Вважав, що у встановлений законом строк він звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Проте ухвалою судді від 22 травня 2018 року йому було відмовлено у видачі судового наказу у звязку з відсутністю в матеріалах справи копії трудової книжки. Тому подання ним заяви до Рівненського міського суду за тією ж самою вимогою перервало строк звернення.

Також вказував про неврахування судом вимог ст. 264 ЦК України та правових позицій Верховного Суду України, що дані у постанові від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15 щодо переривання перебігу позовної давності.

Враховуючи завантаженість Рівненського міського суду, вдруге він звернувся із заявою про видачу судового наказу до Рівненського районного суду, реалізувавши своє право вибору підсудності справи за своїм місцем проживання.

З цих підстав просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Рівненського районного суду.

У поданому відзиві боржник, вважаючи оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 „Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах ліквідовано Апеляційний суд Рівненської області та утворено Рівненський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Рівненську область, з місцезнаходженням у місті Рівне.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України „Про судоустрій і статус суддів у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті „Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно із п.3 розділу ХІІ „Прикінцеві та перехідні положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу ХІІ „Перехідні положення Цивільного кодексу України, (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У звязку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Рівненської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в п. 1 ч.1 ст. 353 ЦПК України, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відмовляючи у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався тим, що заявник звернувся до суду з пропуском встановленого тримісячного строку на звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 працював в ПрАТ "Рівнеазот". 4 травня 2017 року його було звільнено з роботи за власним бажанням. Розрахунок з заробітної плати з ним було проведено не в день звільнення, а лише 8 грудня 2017 року.

4 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ПрАТ "Рівнеазот" на його користь 134 651, 88 гривень середнього заробітку за час розрахунку при звільненні.

Відповідно до положень ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду № 61-590св17 від 16 січня 2018 року встановлено, що до правовідносин про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повинен застосовуватись тримісячний строк для звернення до суду з таким позовом і обчислення такого тримісячного строку має здійснюватись з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Встановлено, що всі належні суми заборгованості з заробітної плати ОСОБА_2 виплачені 8 грудня 2018 року. До суду він звернувся 4 квітня 2018 року, тобто з пропуском тримісячного строку. Ці обставини не заперечуються.

Відповідно до п. 5 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановленому законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для предявлення позову за такою вимогою

Доводи апеляційної скарги щодо застосування строку позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки при зверненні до Рівненського районного суду з заявою про видачу судового наказу стягувач не зазначав, що звертався до Рівненського міського суду із такою заявою та про відмову у її задоволенні. Крім того, правила про позовну давність застосовуються судом винятково за клопотанням сторони відповідно до ст. 267 ЦК України, тоді як строки звернення до суду в законодавстві про працю такі вимоги не поширюються і суд може з власної ініціативи їх застосувати, обговоривши питання про поважність (неповажність) причин їх пропуску, - про що заявником не вимагалося. Основною умовою вирішення справи в порядку наказного провадження є наявність безспірної вимоги заявника, що підтверджується належно оформленими письмовими документами та свідчить не про відсутність спірних правовідносин між сторонами, а про те, що в силу очевидності права вимоги заявника виключається спір щодо наявності самого права.

Більше того, матеріально-правовий строк у трудовому законодавстві і позовна давність у цивільному за своєю правовою природою не є тотожними. Це також означає, що за правилами Кодексу законів про працю України не передбачено його зупинення чи переривання, а тому звернення до Рівненського міського суду із заявою про видачу судового наказу і відмова у його видачі не перервало тримісячного строку звернення до суду, що передбачений ст. 233 КЗпП України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення є ухвалення судом першої інстанції судового рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374-375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського районного суду від 11 квітня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: