АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/7683/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 17 травня 2018року постановлену під головуванням судді Подільського районного суду міста Києва Захарчук С.С.

в цивільній справі № 758/4981/18 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину.

в с т а н о в и л а :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на дитину. Вказуючи що вона з ОСОБА_2 проживала однією сімєю до 2012 року без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3. Сімейні стосунки припинилися, ОСОБА_2 проживає окремо в добровільному порядку. Надає мінливу допомогу у розмірі 1000 - 2000 гривень та іноді купував речі. На час звернення з заявою допомога не надається, тому вона самостійно несе витрати на утримання дитини в той час коли не має постійного заробітку, так як її робота має тимчасовий характер. Її коштів не вистачає для забезпечення повноцінного розвитку сина. Тому просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина в розмірі ? частини заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до повноліття дитини.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 17 травня 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів на дитину.

Роз'яснено, що відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, і що заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач подала апеляційну скаргу. Де ставила питання про її скасування, та видачу судового наказу вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Подаючи відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що заявник обрала не вірний спосіб захисту в зв'язку з чим суд першої інстанції правомірно відмовив у видачі судового наказу, оскільки заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України. При звернені до суду ОСОБА_1 слід було виходити з вимог ст. 184 СК України. Однак, вона умисно ухиляється від позовного провадження, оскільки він сплачує у добровільному порядку аліменти на утримання дитини

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ « Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці ( відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року 1402 - VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147 -У111 від 03 жовтня 2017 року.

Розгляд справи відбувається без повідомлення учасників справи в силу вимог ч. 13 ст. 7 та ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що заявник звертаючись з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини не додала до заяви в порушення вимог п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України довідки, або відомостей про місце роботи боржника з зазначенням його щомісячного заробітку, що є підставою для відмови у видачі судового наказу згідно до положень ст. 165 ЦПК України.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору укладеного в письмовій формі ( в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно до тексту заяви про видачу судового наказу ОСОБА_1 звертаючись до суду вказувала, що боржник іншим особам аліменти не сплачує, його постійне місце проживання та роботи їй не відомі.

Отже, за наявності в поданій до суду заяві про видачу судового наказу посилань ОСОБА_1 про необізнаність щодо постійного місця проживання боржника та його працевлаштування, відмова суду першої інстанції у видачі наказ з підстав того, що заявник не надала довідки або відомостей про місце роботи боржника з зазначенням його місячного заробітку, на думку колегії суддів є помилковим.

Крім того, відмовляючи у видачі судового наказу з підстав визначених п. 1 ч.1. ст. 165 ЦПК України, суд першої інстанції також роз'яснив заявнику, що відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, і що ОСОБА_1 має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні, що суперечить положенням ч. 1 ст. 166 ЦПК України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права та перешкоджає подальшому провадженню у справі підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381-383, 384, 387 ЦПК України, п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ &q?х ;Про судоустрій і статус суддів&q?рв;, п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, ч.6 ст.147 Закону України « Про судоустрій і статус суддів&q?ок;, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 17 травня 2018року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя - доповідач:

Судді: