Справа № 716/1402/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.18 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Стрільця Я.С.

за участю секретаря Климус Г.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2, звернулася до суду із позовною заявою до виконавчого комітету Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за заповітом. Посилається на те, що 29.01.2013 року померла ОСОБА_3 Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 103 -А, розташованого по вул.І.Богуна, в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. Вказане спадкове майно ОСОБА_3 згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 15.03.2007 року заповіла їй. Інших спадкоємців за заповітом не має.

Позивач ОСОБА_1 вказує на те, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла, користується всім спадковим майном, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за ОСОБА_3

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину.

Представник позивача ОСОБА_4, в судове засідання не зявився, подав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача. Вказав, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача від виконавчого комітету Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.01.2013 року в с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області померла ОСОБА_3, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №115514 від 01.02.2013 року (а.с.10). Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина на все належне їй майно, до складу якого входить житловий будинок № 103-А, розташований по вул. І.Богуна в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. Вказане спадкове майно ОСОБА_3 згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 15.03.2007 року, зареєстрованого в реєстрі 51, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, померла ОСОБА_3 заповіла позивачу ОСОБА_1 (а.с.11). Інших спадкоємців за заповітом не має.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе.

Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 спадщину вчасно прийняла, що вбачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №34674750 від 26.07.2013 року (а.с.12) та змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.06.2018 року (а.с.21).

З метою оформлення спадщини позивач у встановлений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадане спадкове майно, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №34674750 від 26.07.2018 року (а.с.12), однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за ОСОБА_3, що вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 21).

Судом встановлено, що житловий будинок, розташований по вул.І.Богуна,№ 103-А в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області належав ОСОБА_3, яка померла 29.01.2013 року, що підтверджується довідкою виконкому Веренчанської сільської ради №1274 від 14.06.2018 року (а.с. 14), довідкою-характеристикою Заставнівського РБТІ №153 від 08.06.2018 року (а.с.17), технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.18-20).

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69.

Згідно довідки виконкому Веренчанської сільської ради №1274 від 14.06.2018 року (а.с.14), довідки-характеристикою Заставнівського РБТІ №153 від 08.06.2018 року (а.с.17) житловий будинок розташований в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області по вул. І.Богуна,№103-А побудований у 1951 році за власні кошти, не є колгоспним двором, будівельний паспорт не виготовлявся, правовстановлюючі документи на нього не видавались.

В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних).

Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо.

Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

На виконання вказаних норм закону, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 набула право власності на спірний житловий будинок, проте не оформила його належним чином.

Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На даний час позивачем, як спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 18-20). Згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ №153 від 08.06.2018 року (а.с.17) його вартість становить 45581 (сорок пять тисяч вісімдесят одна ) гривня 00 копійок.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав.

На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1241, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст. ст. 4,12,13,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, розташованого по вул. І.Богуна, буд. 103-А і складається з: житлового будинку під літ. «А» загальною площею 39,30 м. кв., житловою площею 18.10 м.кв.; сарай під літ. «Б.»; вбиральня під літ. «В», криниця під літ. «К», всього інвентаризаційною вартістю 45581 грн. 00 копійок, в порядку спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 29.01.2013 року в с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Особа, яка брала участь у справі, але не була присутня при оголошенні рішення, може оскаржити рішення протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Стрілець Я.С.