Провадження № 2/127/3793/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Мельника А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюб між сторонами було зареєстровано 16.02.2013 року у виконавчому комітеті Павлівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області. Неповнолітніх дітей у подружжя немає. Шлюб між сторонами був зареєстрований повторно. Після реєстрації шлюбу сторони фактично як одна сім'я взагалі не проживали та не підтримували шлюбних відносин. Спір про поділ майна відсутній. У зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем, судові витрати залишивши без компенсації.

Позивач до судового засідання не з'явився, однак до суду його представник подав до суду заяву в якій просив суд розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач до судового засідання не з'явилась, однак до суду подала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Також вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, зазначила, що прізвище після розірвання шлюбу змінювати не бажає.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.02.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 122875 (на 7 а.с.).

Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Згідно зі ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що сторони наполягали на розлученні, мали стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи клопотання позивача про залишення судових витрат без компенсації, суд вважає за можливе судові витрати залишити за ОСОБА_1

Керуючись, ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 16.02.2013 року у виконавчому комітеті Павлівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, актовий запис № 16.

Прізвище відповідача ОСОБА_2 залишити без змін.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційному суді Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення поданням апеляційної скарги. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 25.09.2018 року.

Позивач ОСОБА_1, адреса: Вінницька обл., Вінницький р-н, смт Стрижавка, вул. Дачна, 23, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, адреса: м. Вінниця, вул. Тімощука, 62/84, ІПН НОМЕР_2.

Суддя: