Ухвала

Іменем України

21 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 707/2-337/2011

провадження № 61-44021ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Сімоненко В.М., (суддя-доповідач), Лесько А.О., Мартєва С. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 6 серпня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 травня 2013 року у справі № 2-337/2011 року у зв'язку з нововиявленими обставинами за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування Мукачівського міськвиконкому, про визнання договору іпотеки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

6 вересня 2018 року ОСОБА_3 з пропуском строку на касаційне оскарження подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 6 серпня 2018 року та просить поновити пропущений строк, посилаючись на те, що фактично був ознайомлений з оскаржуваною ухвалою 27 серпня 2018 року.

Указані обставини є достатніми підставами для поновлення строку на касаційне оскарження.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 квітня 2011 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 16 лютого 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 10 травня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 квітня 2011 року скасовано. Позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійсним задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 6 серпня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 травня 2013 року за нововиявленими обставинам.

У касаційній скарзі ОСОБА_3заявляє клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 6 серпня 2018 року й направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, оскільки суд, на його думку, порушив норми процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів вважає, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних рішень.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 травня 2013 року за нововиявленими обставинами апеляційний суд виходив з того, що заявник пропустив строк для подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Частиною першою статті 361 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення заявника до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами) визначені підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. Такими обставинами, зокрема є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до частини першої статті 362 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення заявника до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами) заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду. При цьому заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

Аналогічні вимоги містяться в статтях 423 та 424 чинного Цивільного процесуального кодексу України, якими керувався Апеляційний суд Закарпатської області під час ухвалення судового рішення.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 травня 2013 року набрало законної сили із моменту його проголошення тобто 10 травня 2013 року.

Цивільним процесуальним кодексом України, як в редакції, що діяла на момент звернення із заявою, так і на момент постановлення оскаржуваної ухвали судом, встановлено, що ці строки не можуть бути поновлені.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області було ухвалено 10 травня 2013 року та цього ж дня набрало законної сили, а із заявою ОСОБА_8 звернувся 29 червня 2016 року, тобто зі спливом трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Оскільки суд вірно виходив з того, що цей строк поновленню не підлягає, доводи касаційної скарги підстав для скасування ухвали апеляційного суду не містять, а правильне застосовування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

З огляду на наведене, підстав для відкриття касаційного немає.

Розглянувши клопотання ОСОБА_3 про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що таке клопотання не підлягає задоволенню, оскільки чинним процесуальним законом не передбачено вирішення питання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду за клопотанням сторін. Такі питання в силу вимог статті 403 ЦПК України вирішуються виключно судом. Обставин передбачених статтею 403 ЦПК України для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду судом не встановлено.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394, статтею 403 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 6 серпня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 6 серпня 2018 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. М. Сімоненко

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв