АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 177/1274/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони

позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на заочне рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року, яке постановлено суддею Строговою Г.Г. в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 13.04.2007 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладений кредитний договір № KRR0GА00150723. Згідно умов договору банк зобов'язався надати відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 27641,00 доларів США терміном до 12.04.2017, в обмін на зобов'язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 обов'язків по поверненню кредиту та сплаті нарахованих відсотків, 13.04.2007 між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки № KRR0GА00150723/1, згідно п. 4 якого у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

В порушення умов зазначеного договору та ст.ст. 526, 530 ЦК України відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконав покладених на нього зобов'язань по погашенню кредиту, у зв'язку з чим, станом на 05.07.2017 утворилася заборгованість в загальному розмірі 63363,60 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) - 10541,15 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 12781,69 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом - 4901,00 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 35139,76 доларів США.

Позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 10541,15 доларів США, що за курсом 26,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.07.2017 року складає 274175,31 грн., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 4112,63 грн.

Заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитом (тілом кредиту) за кредитним договором № KRR0GА00150723 від 13.04.2007, станом на 05.07.2017, в розмірі 10541 долар 15 центів США, що за офіційним курсом НБУ в гривневому еквіваленті складає 274 175 гривень 31 копійка.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 2056 гривень 32 копійки в рахунок сплати судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 2056 гривень 32 копійки в рахунок сплати судового збору.

Ухвалами Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2018 року відповідачам, кожному окремо, відмовлено в задоволенні заяв про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі відповідачі ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позивачем по справі при зверненні з позовом до суду пропущено строк позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором був зроблений 13.02.2009 року.

Крім того, відповідачі посилаються на те, що справу було розглянуто за їх відсутності, про розгляд справи вони належним чином повідомлені не були, що призвело до того, що вони не могли захистити свої права та подати до суду першої інстанції заяви про застосування строків позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки відповідачі по справі були належним чином повідомлені про розгляд справи судом першої інстанції та мали змогу подати заяву про застосування строків позовної давності, а подання заяви про застосування строків позовної давності до заяви про перегляд заочного рішення не є підставою для її розгляду в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Бродька А.І. який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13.04.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № KRR0GА00150723 (а.с.14-15).

Відповідно до п. 7.1. договору відповідач ОСОБА_2 отримав кредитні кошти в сумі 24845 доларів США на строк з 13 квітня 2007 року по 12 квітня 2017 року на споживчі цілі, а також 2796 доларів США на виплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу.

Погашення заборгованості за договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в період з «13» по «17» число кожного місяця у розмірі 349,65 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам за користування кредитом, винагороди.

В забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 обов'язків по поверненню кредиту та сплаті нарахованих відсотків, 13.04.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки № KRR0GА00150723/1, відповідно до п. 2 якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с.18).

Зобов'язання позивача за договором кредиту були виконані в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 13 квітня 2007 року та ордером розпорядження № 1 від 13.04.2007 року, (а.с.17).

Всупереч умов кредитного договору зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів відповідачем ОСОБА_2 належним чином не виконувалися, у зв'язку з чим у відповідача ОСОБА_2 виникла заборгованість, яка станом на 05.07.2017 року в загальному розмірі склала 63363,60 доларів США, та складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) - 10541,15 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 12781,69 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 4901,00 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 35139,76 доларів США (а.с.4-6).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог позивача.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може, з наступних підстав.

За змістом 376 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Однак, суд першої інстанції дійшов таких висновків при неповному з'ясуванні обставин справи, та з порушенням норм процесуального права.

В силу ч. 3 п. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Колегією суддів встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання і доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання договірних грошових зобов'язань.

Договір є зобов'язанням і, відповідно, підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору та вимог закону.

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається із матеріалів справи, 13.04.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № KRR0GА00150723 відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 отримав кредитні кошти в сумі 24845 доларів США на строк з 13 квітня 2007 року по 12 квітня 2017 року на споживчі цілі, а також 2796 доларів США на виплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу.

В забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 обов'язків по поверненню кредиту та сплаті нарахованих відсотків, 13.04.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки № KRR0GА00150723/1, відповідно до п. 2 якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Всупереч умов кредитного договору зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів відповідачем ОСОБА_2 належним чином не виконувалися, у зв'язку з чим у відповідача ОСОБА_2 виникла заборгованість, зокрема за кредитом (тілом кредиту) - 10541,15 доларів США, яку позивач просив стягнути з відповідачів солідарно.

З огляду на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у зв'язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного договору.

Перевіряючи розрахунок заборгованості за кредитним договором та доводи апеляційної скарги відповідачів щодо застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, колегія суддів вважає, що розмір заборгованості за тілом кредиту має бути зменшений до 9819,47 Доларів США, з огляду на наступне.

Як вбачається із умов кредитного договору № KRR0GА00150723 від 13.04.2007 року погашення заборгованості за вказаним договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в період з «13» по «17» число кожного місяця у розмірі 349,65 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам за користування кредитом, винагороди.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що останній платіж по кредитному договору був здійснений 13.02.2009 року, тобто з цього моменту позивач дізнався про порушення свого права.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша статті 261 ЦК України).

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Умовами укладеного кредитного договору передбачено обов'язок ОСОБА_2 щомісячно здійснювати платіж по кредиту з «13» до «17» числа кожного місяця, що слідує за звітним ( а.с.8).

Тому колегія суддів приходить до висновку, що перебіг позовної давності починається після несплати кожного чергового платежу та Банк має право на отримання від відповідачів в солідарному порядку заборгованості за тілом кредиту за період з 18.07.2014 року по 05.07.2017 року в межах встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку, яка, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором становить 9819, 47 доларів США.

Статтею 553 ЦК України установлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Стягнення заборгованості в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству України, якщо саме вона надавалася за договором, що відображено в Постанові Верховного суду України № 6-190цс15 від 16 вересня 2015 року.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором № KRR0GА00150723 від 13.04.2007 в розмірі 9819,47 доларів США, що за курсом 28,15 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.09.2018 року складає 276418,08 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Поняття солідарного стягнення судових витрат цивільно-процесуальний закон не містить, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідачів пропорційно, тобто в рівних частках.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при подачі позовову було сплачено судовий збір в розмірі 4112,63 грн. (а.с. 1), тому колегія суддів, в порядку ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 2056,32 грн. з кожного на користь позивача.

Не приймаються до уваги колегією суддів доводи, викладені у відзиві позивача на апеляційну скаргу про те, що відповідачі по справі були належним чином повідомлені про розгляд справи судом першої інстанції та мали змогу подати заяву про застосування строків позовної давності, а подання заяви про застосування строків позовної давності до заяви про перегляд заочного рішення не є підставою для її розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, відповідачі не були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому ця обставина позбавила відповідачів можливості реалізувати у суді першої інстанції своє процесуальне право та подати до суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності, а отже, така заява підлягає розгляду в апеляційному суді.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 17 квітня 2018 року.

Отже, апеляційна скарга відповідачів підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з відповідачів на коритсь позивача в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору №KRR0GА00150723 від 13.04.2007 року, яка станом на 05.07.2017 року становить 9819 долар 47 центів США, що за офіційним курсом НБУ в гривневому еквіваленті складає 276 418 грн. 08 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 2056,32 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» доОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитом (тілом кредиту) за кредитним договором № KRR0GА00150723 від 13.04.2007 року, станом на 05.07.2017 року, в розмірі 9819 (десять тисяч п'ятсот сорок один) долар 47 центів США, що за офіційним курсом НБУ в гривневому еквіваленті складає 276 418 (двісті сімдесят шість чотириста вісімнадцять) грн. 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 2056 (дві тисячі п'ятдесят шість) гривень 32 копійки в рахунок сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 2056 (дві тисячі п'ятдесят шість) гривень 32 копійки в рахунок сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: