Провадження № 2/193/412/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 вересня 2018 року сел. Софіївка
Софіївський районний суд сел.Софіївка Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді Кащук Д.А., за участі: секретаря судового засідання Ратушній В.В., без присутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, -
Позивач ОСОБА_1 18 липня 2018 року звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн..
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 22 квітня 2016 року.
Від спільного життя з відповідачем вона має неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком.
Зазначає, що вона не працює, перебуває на обліку в Софіївському управлінні соціального захисту населення та відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми" отримує допомогу при народженні дитини з 01.11.2016 року по 30.11.2016 року у розмірі 860,00 гривень щомісячно, але цих коштів не вистачає на її та доньки утримання, крім доньки ОСОБА_3 на її утриманні ще знаходиться син-ОСОБА_4, 2012 року народження. Відповідач офіційно не працевлаштований, але працює і має від цього прибутки, він взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Відповідач крім доньки ОСОБА_3 інших дітей не має, стягнень по виконавчим документам не проводиться.
На підставі викладеного, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, та допустити рішення до негайного виконання в межах сум платежів за один місяць.
Позивачка у судовому засіданні присутня не була, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без фіксування технічними засобами та без її участі, позовні вимоги просила задовільнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце був належним чином повідомлений.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позивач від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в Софіївському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в книзі актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис №91, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 22.11.2016 року (а.с.6).
Як зазначено в позовній заяві, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач - фізично здорова людина, працездатний, та може надавати допомогу на утримання дитини до її повноліття.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
08.07.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17.05.2017 року № 2037 - VII, відповідно до якого внесено зміни до ст. 182 СК України, а саме: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України).
Днем звернення позивача до суду є 18 липня 2018 р., оскільки саме цим днем датована позовна заява та подана до суду .
Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
У відповідності до ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитини, починаючи з 18 липня 2018 року.
Керуючись п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України, ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354, 430 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, у твердій грошовій сумі, в розмірі 1200,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду, а саме з 18 липня 2018 року і до досягнення доньки повноліття.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 коп.) (стягувачем є Державна судова адміністрація України, місце знаходження вул. Липинська, 18/5, м. Київ, 01601, , отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Відповідачу, який не з'явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.А.Кащук