Справа № 203/1622/17
12 вересня 2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Булеці А.В.
за участю представника позивача - Таран М.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, збитків, неустойки, інфляційних витрат, трьох відсотків річних,-
В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач на неодноразові виклики до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомляв.
Представник відповідача в судові засідання, що призначались, жодного разу також не з'явився, надаючи заяви про відкладення розгляду справи в зв'язку з його зайнятістю в інших судових процесах.
Разом з тим, вказані дії сторони відповідача, на думку суду свідчать про зловживання процесуальними правами з метою затягування розгляду справи по суті, оскільки представник відповідача звертаючись до суду з постійними клопотаннями про перенесення судових засідань через його зайнятість в інших судових процесах, не надав інформації про графіку своєї участі в останніх, з метою погодження дати та часу наступних судових засідань.
Відповідач до суду також не з'являвся, про причини своєї неявки не повідомляв, не скористався своїм правом на подачу клопотань в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України, на подачу відзиву та доказів, будь-яких заяв та клопотань по суті справи не заявляв.
Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов'язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними права не допускається.
Частиною 4 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
За вказаних обставин, враховуючи думку представника позивач та положення ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних матеріалів справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокре-ма, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054,1055 ЦК України).
Відповідно до вимог ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Частиною 3 ст.642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.
Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно умов п.1.4.2 кредитного договору повернення кредиту здійснюється позичальником в повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту (стаття 3).
Умовами п.1.4.3 кредитного договору передбачено, що черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіку погашення кредиту, на підставі відповідних рахунків для сплати чергового платежу, що направляється позивачем відповідачу до 10 числа кожного місяця.
Порядок нарахування та сплати процентів визначено п.2.5,2.6 кредитного договору, згідно яких проценти нараховуються 15 числа поточного місяця за методом 30/360 відповідно до Графіка погашення кредиту та сплачуюються позичальником одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до Графіку погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів (стаття 3).
Умови надання додаткового кредиту, його повернення та сплати процентів за користування визначені сторонами в ст.10 кредитного договору.
Крім того, за період з квітня 2015 року по квітень 2018 року відповідачем не було здійснено щомісячні платежі за додатковим кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаний період на загальну суму 265031 грн. 07 коп.
28.05.2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу за вих.№50007447 від 19.05.2015 року, в якій позивач відповідно до умов п.3.2 кредитного договору вимагав від відповідача достроково повернути кредит, нараховані відсотки та штрафні санкції.
Вказана вимога відповідачем не отримувалась та була повернута позивачу за закінченням терміну зберігання. Таким чином, відповідно до умов п.3.3 кредитного договору останнім днем повернення кредиту та заборгованості було 27.06.2015 року, однак відповідач вимог не виконав і станом на час звернення позивача до суду та розгляду справи судом, кредит не повернув та заборгованість за останнім не сплатив.
Суд погоджується з розрахунком вказаних сум, наведеним в позовній заяві, вважає, що ці розрахунку відповідають умовам кредитного договору та відповідачем їх правильність не спростована.
А тому позовні вимоги про стягнення вказаного розміру заборгованості суд вважає обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.
В частині заявлених вимог про стягнення з відповідача штрафів та пені, суд враховує, що їх нарахуванням проведено позивачем у відповідності до умов п.п.8.1,8.2,8.3 кредитного договору.
Поряд з цим, суд враховує наступне.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року №6-2003цс15.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,6,11,22,525,549,625,627,629,638,642,1054 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10,11,12,43,44,76-81,141,223,258,259,263-268,280,281 ЦПК України, суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, збитків, неустойки, інфляційних витрат, трьох відсотків річних - задовольнити частково.
В іншій частині заявлених позовних вимог про стягнення збитків та пені - в задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повторне заочне рішення може бути оскаржено позивачем та відповідачем в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області або через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 вересня 2018 року.

Суддя С.Ю.Казак