Справа № 573/828/18
Номер провадження 2/573/319/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

24 вересня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації Сумської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат,

В С Т А Н О В И В:

Враховуючи складність у виготовленні повного тексту судового рішення, що потребує значного часу в обґрунтування доводів сторін, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 заступника керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави (місце знаходження: м. Конотоп, вул. Успенсько-Троїцька, 136 Сумської області) в інтересах держави в особі позивача фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації Сумської області (місце знаходження: м. Білопілля, вул. Старопутивльська, 35 Сумської області) до ОСОБА_1 (паспорт серії ВА № 104948, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) про відшкодування витрат, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації 554 (пятсот пятдесят чотири) гривні 06 копійок у рахунок відшкодування витрат комунального закладу Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня», які були понесені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 на рахунок: р/р 0037 в УДКУ у Сумській області, код 38020201, МФО 837013, одержувач: районний бюджет Білопільського району, код 24060300.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 881 (вісімсот вісімдесят одну) гривню судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення його вступної та резолютивної частин.

Суддя

Справа № 573/828/18

Номер провадження 2/573/319/18

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

24 вересня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації Сумської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат,

В С Т А Н О В И В:

23 травня 2018 року заступник керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації Сумської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат у порядку ст. 56 ЦПК України. Вимоги мотивовані тим, що ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 20 березня 2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2018 року за № 0000062, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 125 КК України закрито у звязку з відмовою потерпілого ОСОБА_3 від підтримання обвинувачення. ОСОБА_2 прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Білопільської РДА про стягнення 1 108 грн. 12 коп. із ОСОБА_1 залишено без розгляду. У результаті протиправних дій ОСОБА_1 заподіяла потерпілому ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, рани на лобі по середині, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Внаслідок отримання у ході злочину тілесних ушкоджень, потерпілий був доставлений до лікувального закладу та проходив стаціонарне лікування. Витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 за період з 11 лютого 2018 року по 13 січня 2018 року склали 1 108 грн. 12 коп. Посилаючись на викладені вище обставини, заступник керівника Конотопської місцевої прокуратури просить стягнути із ОСОБА_1 на користь фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації 1 108 грн. 12 коп. у рахунок відшкодування витрат комунального закладу Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня», які були понесені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3.

Ухвалою від 30 травня 2018 року цивільну справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження за вказаним вище позовом.

У судовому засіданні представник Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_4, позов підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Проте надалі, з урахуванням інформації, що міститься у медичній картці стаціонарного хворого ОСОБА_3 № 711 наданою Білопільською ЦРЛ, не заперечувала проти задоволення позовних вимог частково.

Представник фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації Сумської області у судове засідання не зявився. Начальник фінансового управління листом повідомила, що позов прокурора підтримують у повному обсязі, просить розглянути справу без участі представника (а. с. 19, 48). Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, мотивувала тим, що 11 лютого 2018 року десь о 22.00 год. ОСОБА_3 забрала до лікарні швидка допомога, яку викликала ОСОБА_2 Проте, останній не лікувався у Білопільській ЦРЛ, а перебував там лише одну ніч, після чого 12 лютого 2018 року пішов із лікарні додому і вже до лікарні не повертався. Потім він ходив до лікарні із дільничним інспектором Кондратенком В.В. до судово медичного експерта, а потім ще один раз із дільничним інспектором Бабенком Р.Б.

Свідок ОСОБА_3 підтвердив у судовому засіданні покази ОСОБА_1 про те, що він перебував у хірургічному відділенні лікарні приблизно із 22. 30 год. 11 лютого 2018 року до наступного дня 12 лютого 2018 року, а потім сам пішов із лікарні. До лікарні не повертався, навіть шви йому вдома знімала ОСОБА_1

У судовому засіданні свідок дільничний інспектор Білопільського РВ Кондратенко В.В. зазначив, що 12 лютого 2018 року у Білопільському відділі поліції він зустрів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і від них дізнався про події, що мали місце 11 лютого 2018 року. Цього ж дня він повів ОСОБА_3 до судово медичного експерта ОСОБА_5

Дільничний інспектор Бабенко Р.Б. у судовому засіданні зазначив про те, що не знає скільки саме ОСОБА_3 перебував у лікарні так як того дня він його не бачив. Приблизно через тиждень, від тих подій він разом із потерпілим ходив до лікарні, щоб зробити запис у картці лікарем-хірургом.

Заслухавши представника Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_1, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадкам, визначених законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

За приписами ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через фізичний чи матеріальний стан, неповноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільний позов у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

У відповідності до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною ч. 4 ст. 1193 ЦК України передбачено, що суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

У відповідності до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» із змінами та доповненнями сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми витрати за місяць (в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року.

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Пунктом 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року вказано, що визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Відповідно до п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоровя або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 4 Порядку передбачено, що стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоровя, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоровя.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» мiськi ради є органами мiсцевого самоврядування, що представляють вiдповiднi територiальнi громади та здiйснюють вiд їх iменi та в їх iнтересах функцiї i повноваження мiсцевого самоврядування, визначенi Конституцiєю України, цим та iншими законами.

Згідно із ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Вказані положення Закону надають Білопільській районній державній адміністрації право на захист інтересів фінансового управління щодо забезпечення належного матеріально-технічного та фінансового забезпечення галузі охорони здоровя, у тому числі право на звернення до суду в спосіб, передбачений ст. 56 ЦПК України та ст. 16 Цивільного кодексу України.

Статтею 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Крім цього, пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 17 липня 1995 року „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат зі змінами визначено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний звязок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Судом встановлено, що кримінальне провадження № 0000062 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України по факту спричинення тілесних ушкоджень у вигляді рани лобної ділянки голови потерпілому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканцю м. Ворожба, вул. Центральна, 41 Білопільського району Сумської області (а. с. 6).

Прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_8 затверджено обвинувальний висновок по обвинуваченню ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (а. с. 8-9).

Згідно ухвали Білопільського районного суду Сумської області від 20 березня 2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2018 року за № 0000062, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 125 КК України закрито у звязку з відмовою потерпілого ОСОБА_3 від підтримання обвинувачення. Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Білопільської РДА про стягнення 1 108 грн. 12 коп. із ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Зі змісту ухвали суду вбачається, що 11 лютого 2018 року близько 12.00 год. ОСОБА_1 разом із своїм співмешканцем ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та знайомими ОСОБА_2, ОСОБА_9 перебували у будинку, розташованому за адресою: Сумська область, Білопільський район, м. Ворожба, вул. Центральна, 41, де разом розпивали спиртні напої.

Під час розпивання спиртних напоїв та у ході бесіди між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникла словесна сварка на побутовому ґрунті, в результаті якої ОСОБА_1 умисно кинула у ОСОБА_3 сокиру, яка металевою частиною попала у голову в область лобної ділянки.

У результаті протиправних дій ОСОБА_1 заподіяла потерпілому ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, рани на лобі по середині, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Зазначені дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України (а. с. 10).

Внаслідок отримання у ході злочину тілесних ушкоджень потерпілий був доставлений до лікувального закладу та проходив стаціонарне лікування.

Вищевикладені обставини підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування матеріалами.

Зокрема, з довідки-розрахунку КЗ Білопільської міської ради «Білопільська центральна районна лікарня» від 26 лютого 2018 року вбачається, що вартість лікування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, який знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Білопільської РЦЛ з 11 лютого 2018 року по 13 лютого 2018 року становить: 2 дні * 554 грн. 06 коп. = 1 108 грн. 12 коп. (а. с. 7).

Проте, з витребуваної судом медичної картки стаціонарного хворого № 711 ОСОБА_3 вбачається, що останній 11 лютого 2018 року був госпіталізований до КЗ «Білопільська ЦРЛ» та перебував там до 12 лютого 2018 року, потім пішов додому. Станом на 13 лютого 2018 року хворого у хірургічному відділенні лікарні не було, що зафіксовано під час обходу, в звязку із чим останнього виписано із лікарні (а. с. 54 ).

Таким чином, наведене вище свідчить про перебування потерпілого ОСОБА_3 в Білопільській ЦРЛ, як стаціонарного хворого в період з 22-45 год. 11 лютого по 12-00 год. 12 лютого 2018 року включно, що вбачається із дослідженої судом медичної картки ОСОБА_3 від 11 лютого 2018 року № 711 та супровідного листа № 720, а отже, позовні вимоги підлягають задоволенню лише у цій частині. Тобто стягненню підлягають кошти за лікування в хірургічному відділенні Білопільської РЦЛ за 1 ніч, що становить 554 грн. 06 коп.

Комунальний заклад Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня» фінансується з районного бюджету Білопільського району Сумської області, розпорядником коштів якого є фінансове управління Білопільської районної державної адміністрації, а тому кошти повинні бути стягненні на користь фінансового управління.

Винна особа зобовязана відшкодовувати витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, тому невідшкодування ОСОБА_1 до бюджету, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3, є порушенням інтересів держави щодо надходження належних коштів до бюджетів всіх рівнів з метою їх подальшого використання для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування.

Таким чином, вбачаються правові підстави для звернення прокурора до суду про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням у межах компетенції, передбаченої ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідач позовні вимоги не визнав, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в частині заявлених позовних вимог.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 необхідно стягнути із ОСОБА_1 на користь фінансового управління Білопільського районної державної адміністрації у рахунок відшкодування витрат комунального закладу Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня».

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, при зверненні до суду прокурор не сплачував судовий збір, так як звільнений від його сплати, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 881 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 82, 1166, 1191, 1192, 1193, 1206 ЦК України, ст. 128 КПК України, Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», Постановою Пленуму Верховного Суду № 11 від 17 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», ст. ст. 10, 81, 56, 141, 247, 259, 265, 273, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 заступника керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави (місце знаходження: м. Конотоп, вул. Успенсько-Троїцька, 136 Сумської області) в інтересах держави в особі позивача фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації Сумської області (місце знаходження: м. Білопілля, вул. Старопутивльська, 35 Сумської області) до ОСОБА_1 (паспорт серії ВА № 104948, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) про відшкодування витрат, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації 554 (пятсот пятдесят чотири) гривні 06 копійок у рахунок відшкодування витрат комунального закладу Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня», які були понесені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 на рахунок: р/р 0037 в УДКУ у Сумській області, код 38020201, МФО 837013, одержувач: районний бюджет Білопільського району, код 24060300.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 881 (вісімсот вісімдесят одну) гривню судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя