Справа № 2-1715/09
Провадження № 2/0182/165/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.09.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

прокурора Ковальова А.В.

третіх осіб ОСОБА_3

ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_6 до територіальної громади м.Нікополя в особі Виконкому Нікопольської міської ради, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, КП „НМБТІ", про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_6 до територіальної громади м.Нікополя в особі Виконкому Нікопольської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7, а ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його прийомна донька ОСОБА_8, які до дня смерті мешкали разом в АДРЕСА_1. Після їх смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться в м.Нікополі, Дніпропетровської області, по АДРЕСА_2, який зареєстрований за ОСОБА_7. Єдиною спадкоємицею після померлих залишилась ОСОБА_9, яка доводилась донькою ОСОБА_8 та матір"ю позивача. Спадщину вона прийняла шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та фактично вступила в управління майном. Однак, після смерті ОСОБА_8 його мати ОСОБА_9 спадкові права на спадщину не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_9, яка до дня смерті мешкала за адресою: м.Нікополь Дніпропетровської області, АДРЕСА_2. Єдиним спадкоємцем після смерті матері залишився позивач, який у встановлений законом шестимісячний строк (а саме: ІНФОРМАЦІЯ_5) звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у зв"язку з тим, що ним не було доведено родинні відносини між померлими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (за яким і зареєстрований житловий будинок з господарчими будівлями, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, АДРЕСА_2). А тому, з даної причини він змушений звернутися до суду. Просить суд встановити факт родинних відносин між померлими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та визнати за ним право власності на житловий будинок з усіма господарчими будівлями, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, АДРЕСА_2, у порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_9.

11 лютого 2016 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від представника виконавчого комітету Нікопольської міської ради надійшли заперечення (а.с.127-129 Т.1), відповідно до яких просять суд в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити в повному обсязі, оскільки пред"явлені вимоги є необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних правових підстав. Відповідно до діючого законодавства України, юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Заявник має право подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документа. При цьому, представник відповідача посилається на п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України (в редакції від 18 березня 2004 року), згідно якої факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. До заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографія, листівки, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Однак, в даному випадку, ланцюг родинних зв'язків є досить заплутаним, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7, а ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_8, яка нібито доводилася прийомною донькою ОСОБА_7. При цьому, даний факт не підтверджений ніякими документами (довідками, виписками тощо). Таким чином, факт родинних відносин між померлим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не підтверджується жодними документами. Крім того, щодо заявлених вимог про визнання за ОСОБА_6 права власності на житловий будинок з усіма господарчими будівлями, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, місто Нікополь, АДРЕСА_3, у порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_9, вважають за необхідне зазначити, що правові підстави для задоволення даної вимоги також відсутні. Оскільки, в підтвердження своїх прав на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, позивач надав договір купівлі - продажу домоволодіння від 12 квітня 1947 року, відповідно до якого у власність ОСОБА_7 перейшло домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 Згідно відповіді управління містобудування та архітектури Нікопольської міської ради № 604/01-08 від 30 грудня 2015 року, інформація про перейменування вулиці «АДРЕСА_5» на вулицю «АДРЕСА_13» відсутня. Таким чином, документального підтвердження права власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_14 за ОСОБА_7 або ОСОБА_9 позивачем не надано. Тому вважають, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Під час розгляду даної справи Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, на підставі ухвали від 07 грудня 2015 року, було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3. Дана ухвала була обумовлена тим, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 30 грудня 2008 року за ОСОБА_6 було визнано право власності на спірний будинок (яке 2015 році було скасовано). На підставі данного рішення за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на спірний будинок, а 05 червня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі - продажу зазначеного будинку. Тобто, на теперішній час господарем спірного будинку юридично є ОСОБА_3

Крім того, під час розгляду даної справи, на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2017 року, було залучено в якості третьої особи ОСОБА_4, оскільки ухвалене рішення по даній справі також може вплинути на її права та обов"язки як особи, яка раніше отримала висновок до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка на теперішній час перебуває у власності ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_1 на задоволенні позовних вимог наполягали. Вважають, що заочне рішення, яке пізніше на вимогу відповідача по справі було скасовано, було винесено обґрунтовано і факт родинних відносин підтверджено показаннями свідка.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просила суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладенні в запереченні. Крім того, доповнила, що позивач не проживав постійно в будинку АДРЕСА_14 і не може вважатися таким, що прийняв спадщину.

Прокурор Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_11 в задоволенні позовних вимог просив суд відмовити, оскільки факт родинних відносин в судовому засіданні свого підтвердження не знайшов. Докази, на які посилається представник позивача, належними доказами визнані бути не можуть.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували і суду пояснили, що факт родинних відносин в судовому засіданні доведено не було. Перейменування вулиць також належним чином не підтверджено.

Суд, вислухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1270 ЦК України, спадкоємець повинен протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Прийняти спадщину можливо або фактичним прийняттям або звернутися до суду.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7, про що свідчить актовий запис № 985, складений ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.61), який до дня смерті мешкав за адресою: м.Нікополь, АДРЕСА_2. Разом з ним проживала ОСОБА_8, яка, за твердженням позивача та його представника, була прийомною донькою ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 померла, про що свідчить актовий запис № 287, складений ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.60). Після її смерті єдиною спадкоємицею ОСОБА_8 була ОСОБА_9, яка зареєстрована та фактично мешкала за адресою: м.Нікополь, АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 померла, про що свідчить актовий запис № 2317, складений 18 грудня 2007 року (а.с.59). З матеріалів справи також вбачається, що після смерті ОСОБА_9, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_7, на підставі заяви ОСОБА_6, була заведена спадкова справа № 366/2008 (а.с.70-76). Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_6 було відмовлено у зв"язку з тим, що ним не було доведено родинних відносин між померлими ОСОБА_8 та ОСОБА_7, за яким і зареєстрований житловий будинок з господарчими будівлями, розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Нікополь, АДРЕСА_3 (а.с.12, Том 1). В зв»язку з цим ОСОБА_6 звернувся до суду. Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_6 було задоволено, встановлено той факт, що ОСОБА_8 доводиться прийомною донькою ОСОБА_7, а також визнано за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Нікополь, АДРЕСА_3 (а.с.30). 05 червня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі - продажу, серії НОМЕР_1 відповідно до якого власником вищевказаного житлового будинку став ОСОБА_3 (а.с.36 Том 1). Однак, 09 лютого 2015 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від виконавчого комітету Нікопольської міської ради надійшла заява про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2008 року, оскільки про розгляд вищевказаної справи представника відповідача не було повідомлено належним чином, що, в свою чергу, призвело до ухвалення незаконного рішення та безпідставне визнання права власності за позивачем (а.с.45 Том 1). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року вищевказане заочне рішення було скасовано та призначено справу до нового розгляду (а.с.53 Том 1). Під час розгляду даної справи представником відповідача ОСОБА_2 неодноразово наголошувалось на тому, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2008 року безпідставно визнано право власності за ОСОБА_6 на житловий будинок, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Нікополь, АДРЕСА_3, оскільки у власність ОСОБА_7, на підставі договору купівлі - продажу від 12 квітня 1947 року, перейшло домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 При цьому, відомості, згідно довідки управління містобудування та архітектури Нікопольської міської ради № 604/01-08 від 30 грудня 2015 року про перейменування вулиці «АДРЕСА_5» на вулицю «АДРЕСА_13» відсутні (а.с.130 Том 1). Крім цього, з матеріалів цивільної справи також вбачається, що, відповідно до довідки № 23/2 від 18 лютого 2016 року Нікопольського краєзнавчого музею Міністерства культури України, рішенням засідання виконавчого комітету Нікопольської міської ради депутатів трудящих від 31 жовтня 1957 року № 145/14 "О переименовании названий улиц и переулков в соответствии Указа Президиума Верховного Совета СССР и по ряду других соображений", на підставі поданого матеріалу секретарем міськвиконкому Самардак, на заміну назв 82 вулиць та провулків у місті затверджено перейменувати, зокрема, "Переулок АДРЕСА_5 - в переулок имени ОСОБА_10" (а.с.144 Том 1). Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 28 липня 2016 року на підтвердження вищевикладеного факту було направлено запит щодо витребування з Державного архіву Дніпропетровської області належним чином завіреної копії рішення засідання виконавчого комітету Нікопольської міської ради депутатів трудящих від 31 жовтня 1957 року № 145/14 (а.с.237 Том 1). 26 серпня 2016 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з Державного архіву Дніпропетровської області надійшла копія рішення засідання виконавчого комітету Нікопольської міської ради депутатів трудящих від 31 жовтня 1957 року № 145/14, згідно якої "Провулок АДРЕСА_5 було перейменовано на провулок ім.АДРЕСА_13" (а.с.13-15 Том 2). Хоча інші відомості про перейменування провулку АДРЕСА_5 саме в провулок ОСОБА_13, а не на вулицю ОСОБА_13, як зазначається в інших матеріалах справи, відсутні.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, чим декларується принцип "змагальності сторін у цивільному процесі".

Тобто, фактично посилання представника відповідача на ту обставину, що у власність ОСОБА_7, на підставі договору купівлі - продажу від 12 квітня 1947 року, перейшло домоволодіння за адресою: АДРЕСА_15 спростовується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.130 Том 1).

Відповідно до заявлених ОСОБА_6 вимог щодо встановлення факту родинних відносин між померлим ОСОБА_7 та ОСОБА_8, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п.1 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, доказів на підтвердження того факту, що між померлим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 існували родинні відносини, нічим не підтверджено. Крім того, посилання сторін в судовому засіданні на ту обставину, що ОСОБА_8 була усиновлена ОСОБА_7, також спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Оскільки, згідно відповіді на запит суду Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міського управління юстиції Головного ТУЮ у Дніпропетровській області, відповідно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та в книгах державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю та Нікопольському району відомості про усиновлення ОСОБА_36 відсутні (а.с.78 Том 2).

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_12, ОСОБА_16 та ОСОБА_17

Зокрема, свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона проживає в м.Нікополі з 1961 року. Її свекрухою була ОСОБА_18, а свекром - ОСОБА_19, який був другим чоловіком у ОСОБА_18 А першим чоловіком її свекрухи був ОСОБА_20, який помер і від якого в неї залишилось троє дітей (ОСОБА_1, ОСОБА_37 та ОСОБА_38, які також вже всі померли). ОСОБА_7 був двоюрідним братом ОСОБА_20 (їй про даний факт розповідала її свекруха ОСОБА_18А.). До них приходила ОСОБА_21, яку всі на вулиці звали ОСОБА_31, із своєю донькою ОСОБА_32. ОСОБА_21 була прийомною донькою ОСОБА_7. ОСОБА_21 родичалась з її свекрухою і вона її пам»ятає. Знає, що ОСОБА_7 купив ОСОБА_21 стареньку хату під стріхою. Вони туді провели газ, воду. І ОСОБА_7 проживав в тому будинку до своєї смерті. Будинок знаходився на АДРЕСА_16. Але чи АДРЕСА_17 чи АДРЕСА_18 вона точно не пам»ятає. Цей будинок стоїть від них через два будинки. Свекруха їй казала, що ОСОБА_21 прийомна донька ОСОБА_7. Вона називала її свекруху тіткою. І її свекруха ходила до ОСОБА_21 часто, і ОСОБА_21 з ОСОБА_32 часто приходили до її свекрухи. Вони в тому будинку, що їм купив ОСОБА_7, жили завжди. ОСОБА_22 її свекруху звала баба. Вона в тому будинку була разів зо три. Будинок вугловий, на вул.АДРЕСА_19 та АДРЕСА_16. Вона на похорон ОСОБА_21 не ходила, бо працювала. А її свекруха ходила. А ОСОБА_35 втопилась і її не знайшли. По вулиці ОСОБА_33 прозивали «ОСОБА_34». У ОСОБА_26 залишився син ОСОБА_23. Її свекруха померла в ІНФОРМАЦІЯ_8 В спірному будинку зараз ніхто не живе. За будинком доглядає ОСОБА_17 (на якого вказала в засіданні рукою). Де живе зараз ОСОБА_2 - не знає. Казали, що десь в квартирі в Нікополі. Уточнює, що в другому шлюбі з ОСОБА_19 її свекруха народила її чоловіка.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що він - сусід ОСОБА_17 (на третю особу в судовому засіданні вказав рукою). На АДРЕСА_16 проживає з 1971 року. До цього з народження проживав на АДРЕСА_20. ОСОБА_21 знав. В неї був син ОСОБА_25 і донька ОСОБА_9. З ними проживав і син ОСОБА_26 - ОСОБА_23. Чув, що ОСОБА_21 була прийомною донькою ОСОБА_18 (ім»я не пам»ятає). ОСОБА_21 спілкувалась з його тещею і він про це знає, бо вони проживали один від одного через 30 метрів. Будинок - кутовий (вул.АДРЕСА_13 - зараз АДРЕСА_21 та вул.АДРЕСА_22 ОСОБА_25 постійно був по тюрмах. На їхній вулиці ОСОБА_18 більше не було. ОСОБА_18 ще жили на АДРЕСА_23 та АДРЕСА_24. ОСОБА_21 померла десь в ІНФОРМАЦІЯ_10. А ОСОБА_9 втопилась десь в ІНФОРМАЦІЯ_9. В будинок до ОСОБА_21 він не ходив. Тільки вітався з нею. Чув з розмов ОСОБА_21 та його тещі, що ОСОБА_35 - донька ОСОБА_21, а ОСОБА_1 - сидить в тюрмі по життєво. Після смерті ОСОБА_22, в спірний будинок навідувався ОСОБА_2 ( з матір»ю він жив до самої її смерті), а потім кудись зник. Зараз там ніхто не живе, бо в будинку залишились самі стіни. За спірним будинком дивиться ОСОБА_17.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона - дружина третьої особи по справі ОСОБА_3 Про ОСОБА_18 знає зі слів. Вона з 25 років працювала дільничною патронажною медсестрою. На роботу вийшла 07.0.1977 року. З хлопчиком ОСОБА_2 вона познайомилась, коли йому вже було більше року. ОСОБА_23 проживав з мамою ОСОБА_9. Ця родина проживала АДРЕСА_25. ОСОБА_22 їй розповідала, що бабуся ОСОБА_2 - її мати - ОСОБА_27 вже померла. А раніше й баба ОСОБА_27 проживала разом з ними. ОСОБА_23 проживав разом з мамою ОСОБА_32 до 18 років. А потім її патронаж над ОСОБА_2 вже скінчився.

В 2002 році вони купили будинок по АДРЕСА_26 Коли ОСОБА_9 померла, ОСОБА_2 одружився і почав їздити по заробітках. В спірному будинку він вже не проживав.

ОСОБА_23 потрапив до тюрми ще за життя своєї матері ОСОБА_22. Коли в тому будинку сталась пожежа, вони викликали пожежних. Після пожежі там залишилась лише стіна. Будинок спалила ОСОБА_9, яка вела аморальний спосіб життя і водила туди різних чоловіків. Після смерті ОСОБА_26, яка втопилась і яку ховали з моргу, ОСОБА_2 в будинку не проживав, але навідувався туди десь раз на місяць. На згарище стали ходити алкаші, бомжі, туди ж зносили сміття. А цей будинок розташований поруч з їх будинком і вони стали наводити там порядок. А потім домовились з ОСОБА_2 про продаж (цим питанням займався її чоловік). Про те, що ОСОБА_18 - батько ОСОБА_28, вони дізнались із домової книги, яку їм дав ОСОБА_2. Про свого брата ОСОБА_9 їм ніколи не говорила. ОСОБА_29 та інші говорили, що він повернувся з тюрми.

Однак, показання свідків, допитаних в судовому засіданні, суд не може визнати належними доказами, оскільки всі факти свідки чули від когось і самі підтвердити факт родинних відносин неспроможні.

Більш того, домовою книгою, як стверджувала свідок ОСОБА_17, підтвердити чи спростувати факт родинних відносин також неможливо. Оскільки в домовій книзі зазначається лише реєстрація осіб за місцем проживання.

Таким чином, факти, що були встановлені в суді, не надають суду підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

В зв»язку з цим у суду немає підстав і для визнання права власності на спірний будинок за ОСОБА_6.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до територіальної громади м.Нікополя в особі Виконкому Нікопольської міської ради, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, КП „НМБТІ", про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити в повному обсязі.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області (м.Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал

Ковальов А.В.