Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/7373/17 Головуючий у 1-й інстанції: Варнавська Л.О.
Провадження № 22-ц/778/2610/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Ідея банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Комунарський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Ідея банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Комунарський ВДВС Запорізького міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 13.07.2016 року між ним та Банком був укладений кредитний договір.

29 вересня 2017 року за заявою ПАТ «Ідея банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис за №1660, за яким прийнято рішення про стягнення з нього на користь банку заборгованості в розмірі 18257,77 грн. та запропоновано задовольнити вимоги на цю суму в період з 20.01.2017 року по 17.08.2017 року.

Однак, про існування виконавчого напису йому стало відомо лише 01.12.2017 року з постанови про відкриття виконавчого провадження Комунарського ВДВС м. Запоріжжя. Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 87-89 ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Крім того, йому не було надіслано письмову вимогу про усунення порушень кредитного договору та були відсутні відомості про безспірність вимоги, так як борг в повному обсязі він не визнає.

При вчиненні напису нотаріус не отримав від Банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення. Розрахунок боргу складений відповідачем є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог.

Також йому не надсилалось повідомлення-претензії про дострокове стягнення заборгованості чим було позбавлено його можливості надати свої заперечення та докази на підтвердження відсутності заборгованості.

Враховуючи вищевикладене просив суд визнати виконавчий напис №1660 від 29.09.2017 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається та було встановлено судом, що 13.07.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №Р07.210.72355, за яким ОСОБА_3 отримав кредитні кошти в сумі 9800 грн. (а.с. 7-8).

Станом на 17.08.2017 року за вказаним кредитним договором у ОСОБА_3 виникла перед ПАТ «Ідея Банк» заборгованість в сумі 16657,77 грн., що підтверджується наявної в матеріалах справи копією розрахунку. (а.с.74-77)

Відповідно до вимог ст..87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Слід зазначити, що за своєю суттю виконавчий напис є розпорядженням нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника, тобто в основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника, тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов'язань боржника.

Таким чином, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Судом встановлено, що звертаючись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про вчинення виконавчого напису банком у відповідності до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а також п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій при вчиненні виконавчого напису, було надано всі необхідні документи на підтвердження безспірності наявної суми заборгованості, а саме: кредитний договір №Р07.210.72355 від 13.07.2016 р., довідку про ненадходження платежів від 26.09.2017 р. №12.4.2/110857, розрахунок заборгованості за кредитним договором №Р07.210.72355, довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_3 станом на 17.08.2017 р.; виписку/особовий рахунок з 01.01.2000 по 25.09.2017, вимогу про усунення порушень кредитних зобовязань від 17.08.2017 р. вих..№12.4.2/Р07.210.72355, опис вкладення в цінний лист, з відміткою поштового відділення звязку від 25.08.2017; список №6 ф.103 згрупованих поштових відправлень з відміткою поштового відділення звязку від 25.08.2017 р.; список №971 ф.103 згрупованих поштових відправлень листів цінних з відміткою поштового відділення звязку від 25.08.2017 р.; фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» 0381 від 25.08.2017 р., рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. З цього повідомлення вбачається, що ОСОБА_3 рекомендований лист з вимогою про усунення порушень ПАТ «Ідея Банк» отримав 05.09.2017 року (а.с.97-107).

Того ж дня, 29.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором від 13.07.2016 року за період з 20.01.2016 року по 17.08.2017 року включно, в загальному розмірі 16657,77 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису розмірі 1600 грн.

З урахуванням наведеного колегія погоджується з висновком суду попередньої інстанції відносно того, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник ОСОБА_3 мав безспірну заборгованість перед стягувачем, саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, а також те, що на час вчинення виконавчого напису невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру не було.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 було отримано повідомлення про наявність заборгованості, однак останній у визначеному законом порядку не оскаржив розмір такої заборгованості.(а.с. 104)

Таким чином, з огляду наведеного, а також з урахуванням наявних у справі доказів на підтвердження безспірності заборгованості на підставі яких приватним нотаріусом був вчинений виконавчий напис, колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, як такий, що вчинений з порушенням вимог діючого законодавства.

Колегія звертає увагу на ту обставину, що позивачем не було надано до суду доказів на підтвердження того, що розмір заборгованості є меншим від зазначеного у виконавчому написі, що в свою чергу також свідчить про безспірність заборгованості перд банком, а відтак і про необґрунтованість позовних вимог.

З урахуванням наведеного, колегія вбачає, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст..ст. 89 ЦПК України, повноі всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374,375,381-384ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2018 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27.09.2018 року.

Головуючий:

Судді: