Провадження №2/193/298/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

15 червня 2018 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Шумської О. В.

за участі секретаря Мельникової Т.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

07 травня 2018 року до Софіївського районного суду звернулась позивач ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

В обгрунтування свого позову вказує на те, що 10 січня 2014 року померла мати ОСОБА_3, згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 554618 виданого виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області про що в книзі реєстрації зроблено запис за № 3.

Після її смерті відкрилася спадщина яка складається із будинку розташованого за адресою: вул. Шкільна,3 с. Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області.

Позивач ОСОБА_1, згідно ст.1265 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом, майна померлої матері.

Інших спадкоємців майна померлої немає.

Позивач звернулася до нотаріуса Софіївського району з намірами про прийняття спадщини померлої, але не змогла прийняти спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок.

Позивач просить визнати, у порядку спадкування, після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 10 січня 2014 року за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок загальною площею 48,5 кв. м (житлова площа 22,9 м кв.)та господарські споруди, а саме літня кухня, гараж та сарай, які знаходяться за адресою: вул. Шкільна,3 с. Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з"явилась надала заяву про розгляд справи без її участі ,просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. проти позову не заперечує.

Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд розглядає справу, упідготовчому судовому засіданні у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що 10 січня 2014 року померла мати ОСОБА_3, згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 554618 виданого виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області про що в книзі реєстрації зроблено запис за № 3(а.с.6).

Після її смерті відкрилася спадщина яка складається із будинку розташованого за адресою: вул. Шкільна,3 с. Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області(а.с.14-16).

Позивач ОСОБА_1, згідно ст.1265 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом, майна померлої матері, відповідно до заповіту від 17.11.1989 року(а.с.19).

21.12.2017 року позивачем було проведено оцінку спадкового майна зі встановленням його ринкової вартості, відповідно до звіту про незалежну оцінку , виданого суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_4В.(а.с.7-13).

Інших спадкоємців майна померлої немає.

Позивач звернулася до нотаріуса Софіївського району з намірами про прийняття спадщини померлої, але не змогла прийняти спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок(а.с.21-22).

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Спадкування має здійснюватися за законом або за заповітом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Як визначено у ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно дост. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 1 Порядку проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2013 р. № 231, цей Порядок визначає механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, з метою обчислення доходу платника податку фізичної особи від продажу (обміну) та іншого доходу такого платника податку у вигляді отриманої ним грошової компенсації від відчуження нерухомого та рухомого майна (крім випадків його успадкування та дарування).

Тобто зазначена постанова КМУ вводить та встановлює норми, які регулюють здійснення оцінки для цілей оподаткування, а саме визначення оціночної вартості, і передбачає два загальних виключення у яких випадках така оцінка не проводиться, а саме спадкування та дарування майна. Таке виключення не встановлює жодних інших обмежень, щодо ступені родинних звязків, характеристик обєкту оцінки, способу оформлення правочину.

Згідно з абзацем пятим ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», якщо законом або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість.

Таким чином дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та поданими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст.ст.12, 78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст.1216,1218,1222,1223,1268-1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, задовольнити повністю.

Визнати, у порядку спадкування, після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 10 січня 2014 року за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок загальною площею 48,5 кв. м (житлова площа 22,9 м кв.)та господарські споруди, а саме літня кухня, гараж та сарай, які знаходяться за адресою: вул. Шкільна,3 с. Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Шумська