Єдиний унікальний номер 219/7102/17 Номер провадження 22-ц/775/401/2018
Категорія: 27 Номер провадження 22-ц/775/401/2018
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

судді- доповідача: Новікової Г.В.,

суддів: Гапонова А.В., Папоян В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Бахмуті апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Артемівського міськрайонного суду від 05 грудня 2017 року (під головуванням судді Конопленко О.С.,повний текст рішення складено 08.12.2017 року) у справі № 219/7102/17 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 28.04.2011 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 4200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач порушив умови договору, своєчасно не погасив заборгованість та не сплатив відсотки за користування, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 30.04.2017 року в сумі 38297,27 грн., із яких: 2779,08 грн. - заборгованість за кредитом, 29918,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3300 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1799,87 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати в сумі 1600 грн..

Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 05 грудня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в межах апеляційної скарги та судові витрати.

Посилається на те, що відповідно до норм цивільного законодавства, умов укладеного між сторонами договору, закінчення строку дії картки не припиняє правовідносин сторін за договором банківського рахунку та не зупиняє нарахування процентів на суму коштів отриманих у кредит на погоджених сторонами умовах, допоки договір не буде розірвано між сторонами або на підставі рішення суду. Так як відповідачем не доведено повернення суми кредиту, то заборгованість по процентах підлягала стягненню на користь банку.

Також підлягала стягненню пеня в межах спеціальної позовної давності,тобто-нараховані за останній рік перед зверненням банку до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 38297,27 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з такими вимогами. Такий висновок відповідає встановленим у справі обставинам та узгоджується з положеннями статтей 1054, 526 , 530, 610, 256,257, 261 ЦК України.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Як передбачено ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом першої інстанції встановлено, що 28 квітня 2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг», відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач отримав кредитку «Універсальну» з базовою процентною ставкою за кредитом 3,0 % на місяць на залишок заборгованості.

Строк дії кредитної картки встановлено по січень 2014 року, що підтверджується копією картки та відповідною довідкою банку (а.с.126,85).

В підтвердження заборгованості банком було надано розрахунок станом на 30.04.2017 року.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що утворилася заборгованість за кредитом станом на 30.04.2017 року в сумі 38297,27 грн., із яких: 2779,08 грн. - заборгованість за кредитом, 29918,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3300 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил

надання банківських послуг, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1799,87 грн. - штраф (процентна складова), яку він просив стягнути з відповідача.

Останній платіж в погашення боргу відповідачем було внесено 23.04.2014 року.

Відповідачем не заперечується факт підписання заяви позичальника та отримання кредитної картки і користування кредитними коштами. Користування кредитним лімітом підтверджено також випискою по кредитному рахунку відповідача.

До суду з даним позовом позивач звернувся 29 червня 2017 року, що підтверджується реєстрацією в місцевому суді.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником шляхом внесення коштів готівкою чи безготівково: з погашення процентів щомісячно за попередній місяць, з погашення кредиту - в повному обсязі не пізніше останнього дня, вказаного на платіжній картці, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного з цих зобов'язань.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267ЦК України).

Судом встановлено, що строк дії картки сплив 31 січня 2014 року. Строк погашення процентів визначено щомісячними платежами. Останній платіж в сумі 200 грн. ОСОБА_2 здійснив 23 квітня 2014 року. До суду з позовом про стягнення заборгованості банк звернувся лише 29 червня 2017 року , тобто строк, передбачений статтею 257 ЦК України сплив, відповідач просив застосувати строк позовної давності.

Встановивши фактичні обставини справи, з якими законодавець пов'язує вирішення спору - строк дії картки, порядок погашення кредиту за договором та строк внесення останнього платежу, а також подану відповідачем заяву про застосування позовної давності, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв'язку з пропуском строку позовної давності, визначеного статтею 257 ЦК України. Висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суд ,викладеною у справі №444/9519/12.

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Місто Бахмут входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30

жовтня 2014 року № 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 року № 1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р. Крім того, місто Бахмут входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Тому банк зобов'язаний був скасувати пеню та штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором з 14 квітня 2014 року.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, штраф та пеню нараховано при подачі позову, тобто після 14 квітня 2014 року, тому в межах позовної давності підстав для їх стягнення з відповідача немає.

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідно до статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у банку не було законних підстав нараховувати штраф, комісію та пеню, і дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу, комісії та пені не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що закінчення строку дії картки не припиняє правовідносин сторін за договором банківського рахунку та не зупиняє нарахування процентів на суму коштів отриманих у кредит на погоджених сторонами умовах, допоки договір не буде розірвано між сторонами або на підставі рішення суду, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки суперечать положенням цивільного законодавства.

Посилання на те, що підлягала стягненню пеня в межах спеціальної позовної давності,тобто-нараховані за останній рік перед зверненням банку до суду з даним позовом є необґрунтованим,так як суперечить положенням Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

При вирішенні спору судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального права, які регулюють виниклі правовідносини.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків суду, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Таким чином постановлене судом першої інстанції судове рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального та процесуального права при розгляді справи додержані. Підстав для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 38297,27 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2018 року.

Судді: