Постанова

Іменем України

06 вересня 2018 року

м. Київ

справа №278/3120/15-ц

провадження № 61-16891св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н.О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Черемошне Агро»,

представник відповідача - адвокат Пасенко Валентин Петрович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Черемошне Агро» на рішення апеляційного суду Житомирської області від 17 травня 2017 року у складі суддів: Шевчук А. М., Микитюк О. Ю., Талько О. Б.,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Черемошне Агро» (далі - ТОВ «Черемошне Агро») про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. Позивач свої вимоги обгрунтовував тим, що з 22 лютого 2014 року по 31 грудня 2014 року працював у ТОВ «Черемошне Агро» на посаді агронома. Відповідач виплачував йому заробітну плату в меншому розмірі, ніж передбачено штатним розписом, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по заробітній платі. Оскільки він зазнав моральних страждань через порушення відповідачем законних прав, йому заподіяна моральна шкода. ОСОБА_4, уточнивши свої позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на його користь 8220 грн заборгованості по заробітній платі, 55860 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 1000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 03 березня 2017 року у складі судді Зубчук І. В. у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позивачем наявності заборгованості по заробітній платі.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17 травня 2017 року рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 03 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 8220,00 грн заборгованості по заробітній платі, 55860,00 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 300 грн у відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення апеляційного суду мотивоване наявністю підстав для висновку про невиплату позивачу заробітної плати в повному обсязі та нездійсненні відповідачем усіх належних позивачу сум при його звільненні.

У червні 2017 року ТОВ «Черемошне Агро» звернулось до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Житомирської області від 17 травня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду є необґрунтоване та незаконне, оскільки воно ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що позивач зменшив позовні вимоги та предмет позову в процесі розгляду справи по суті спору, що не відповідає вимогам статті 31 ЦПК України, та що позивач визнав, що йому не доплачували заробітну плату по 540 грн щомісяця.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі та витребувано з Житомирського районного суду Житомирської області зазначену справу.

16 квітня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

На час розгляду колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційної скарги ТОВ «Черемошне Агро» на рішення апеляційного суду Житомирської області від 17 травня 2017 року відзиви не надходили.

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що з 22 лютого 2014 року по 31 грудня 2014 року позивач працював у відповідача на посаді агронома з посадовим окладом згідно штатного розпису - 2940 грн.

Наказом ТОВ «Черемошне Агро» від 31 грудня 2014 року позивач звільнений з роботи на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України.

Відповідно до довідки ТОВ «Черемошне Агро» середньомісячна заробітна плата позивача у 2014 році становила 2940, 00 грн, з цієї суми прибутковий податок складав 334,16 грн, єдиний внесок - 105,84 грн, тобто до виплати належало 2 500 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що позивач отримав заробітну плату в повному обсязі за весь період роботи і по день його звільнення, заборгованість по заробітній платі відсутня.

Апеляційний суд, виходячи з наявних у справі доказів, наданих сторонами, встановив, що з березня по серпень 2014 року виплата заробітної плати позивачу здійснювалась в розмірі 2500 грн за кожний місяць, а за лютий 2014 року в сумі 598,29 грн, за вересень - грудень 2014 року по 2500 грн щомісяця виплачена не була, обґрунтовано вважав доведеним факт наявності заборгованості по заробітній платі в розмірі 10598,29 грн. Враховуючи, що позивач, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь заробітну плату в розмірі 8220, 00 грн, суд задовольнив позовні вимоги у цій частині в повному обсязі.

Встановлені апеляційним судом обставини не спростовані в установленому законом порядку.

Під час судового засідання в суді апеляційної інстанції відповідач визнав, що у день звільнення позивач працював. Обставини, що визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

В порушення вимог статті 116 КЗпП України позивачу при звільненні не були виплачені усі належні йому суми, зокрема, не виплачена заборгованість по заробітній платі та компенсація за невикористану відпустку.

Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволені в повному обсязі, то висновок апеляційного суду про відсутність підстав для застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правильним.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення, оскільки відповідач не довів відсутності своєї виниу порушенні статті 116 КЗпП України.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 8220,00 грн заборгованості по заробітній платі та55 860,00 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Оскільки невиплатою заробітної плати та непроведенням повного розрахунку при звільненні відповідач завдавав позивачу моральних страждань, у зв'язку з чим вінвимушений був витрачати додаткові зусилля для організації свого життя, виходячи із засад розумності та справедливості, суд апеляційної інстанцій дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 300 грн у відшкодування моральної шкоди (стаття 237-1 КЗпП України).

Доводи касаційної скарги про те, що позивач зменшив позовні вимоги та змінив предмет позову в процесі розгляду справи по суті спору, не заслуговують на увагу, оскільки позивач звернувся із заявою про зменшення позовних вимог, змінивши предмет позову з компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати на середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні до початку розгляду справи судом першої інстанції по суті, що відповідає вимогам частини другої статті 31 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи судом).

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права, що виходить за межі компетенції касаційного суду і не спростовують висновків апеляційного суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Черемошне Агро» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат