Справа № 373/726/14-ц Головуючий у І інстанції Залеська А. О.
Провадження № 22-ц/780/1957/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 11.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : Суханової Є.М.,

суддів: Сушко К.П., Приходька К.П.,

за участю секретаря: Шуляка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2016 року у справі за обєднаними позовами ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2 та позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, які були обєднані в одне провадження ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14.05.2014 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що впродовж 2012 2013 років він передав у позику ОСОБА_5, поручителем якої виступав ОСОБА_2, та ОСОБА_2, поручителями якого виступали ОСОБА_5 і ОСОБА_3 кошти, які позичались в доларах США та ОСОБА_1 із встановленням строку їх повернення. Відповідачі не виконали свої зобовязання у встановлений строк.

Тому, позивач уточнюючи свої позовні вимоги, просив стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на свою користь суму заборгованості за договорами позики у розмірі 15139,04 дол. США, що складає 409062,04 грн., стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на свою користь суму заборгованості за договорами позики у розмірі 27043,30 дол. США, що складає 791042,45 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму заборгованості за договорами позики у розмірі 10375,27 дол. США, що складає 280336,68 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів судові витрати.

Рішенням Переяслав-Хмельницького суду від 27 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 27 043, 30 доларів США, 2000 ОСОБА_1, що за курсом НБУ складає 791 042 грн. 45 коп.;

Стягнуто з ОСОБА_2 10 375, 27 доларів США, що за курсом НБУ складає 280 336 грн. 68 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 7354 грн. судових витрат.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики відмовлено.

Справа слухалась судами різних інстанцій неодноразово.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним зясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідачі посилаються на те, що судом першої інстанції не надано оцінки наявним у справі доказам повернення ОСОБА_2 коштів на суму 25 900 доларів США відповідно до оригіналу розписки від 02.03.2013 року, на суму 9705 доларів США розписка за 17.06.2013 року, на суму 9405 доларів США розписка за 01.09.2013 року та 180 ОСОБА_1, оригінальність яких не спростовано висновками експертів. Тому просять скасувати рішення в частині стягнення з них 27 043 Дол. США та 2000 ОСОБА_1, та з ОСОБА_2 10 375 дол. США, й судові витрати у сумі 7 354, 68 грн. та ухвалити нове, яким стягнути на користь позивача з ОСОБА_2 73 369, 57 грн., у задоволені вимог до ОСОБА_3 просили відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що впродовж 2012 2013 років ОСОБА_4 позичав кошти ОСОБА_2: 01.08.2012 року 13600 доларів США в національній валюті строком до 01.08.2013 року; 02.09.2012 року 5000,00 доларів США строком до 01.12.2013 року.

Також ОСОБА_4 позичав кошти ОСОБА_2, поручителями якого виступала ОСОБА_3: 02.09.2012 року 13600 доларів США в національній валюті строком до 01.12.2013 року, який продовжено до 31.01.2014 року; 04.12.2012 року 2720,00 доларів США строком до 03.12.2013 року; 18.01.2013 року в сумі 2040,00 доларів США в національній валюті строком до 18.01.2014 року; 18.01.2013 року в сумі 2014 доларів США до 31.12.2014 року; 23.04.2014 року 2180,00 ОСОБА_1 курсом в національній валюті строком до 01.08.2013 року.

Крім того, ОСОБА_4 позичав кошти ОСОБА_5, поручителем якої виступав ОСОБА_2, 12.05.2013 року в сумі 7000,00 доларів США, строком до 01.06.2013 року і 15.05.2013 року в сумі 7000,00 доларів США.

Також ОСОБА_4 14.11.2012 року позичив 10900 доларів США ОСОБА_2, поручителем якого виступала ОСОБА_5, але позивач посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 повернув зазначений борг 02.03.2014 року, вимог про стягнення зазначеної суми не заявляв.

Частково задовольняючи позов, враховуючи відсутність у позивача ОСОБА_4 оригіналів боргових розписок ОСОБА_5 (поручитель ОСОБА_2Й.) від 12.05.2013, від 15.05.2013 року, суд першої інстанції виходив з того, що позов ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 коштів в розмірі 791042,45 гривень, з врахуванням офіційного курсу НБУ та зменшення позивачем вимог щодо стягнення ОСОБА_1 за розпискою від 23.04.2013 року на суму 180 ОСОБА_1, положень ст. 625 ЦК України і розрахунку відсотків річних на підставі розписок від 18.01.2013 року в сумі 57892,40 гривень, від 18.01.2013 року в сумі 58688,21 гривень, від 23.04.2013 року в сумі 60310,60 гривень, від 04.12.2012 року в сумі 56738,67 гривень, від 02.09.2012 року в сумі 535895,76 гривень, - підлягає задоволенню.

При цьому, суд першої інстанції враховував, що ОСОБА_3 поручалась за виконання ОСОБА_2 своїх позикових зобовязань майном, зокрема квартирою №73 по вулиці Грушевського в місті Переяслав-Хмельницькому Київської області, а ОСОБА_2 передавав в заставу належне йому майно, а саме земельну ділянку та будинок за місцем проживання по вулиці Літописна, б. 24-а, в м. Переяслав-Хмельницький, Київської області.

Крім того, колегія суддів погоджується з тим, що позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення з останнього суми коштів 280336,68 гривень за розпискою від 01.08.2012 року, з врахуванням курсу НБУ 1 долара США до гривні, положень ст. 625 ЦК України та розрахунку, наданим позивачем, підлягає задоволенню, оскільки 01.08.2012 року позивач надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 13600 доларів США в національній валюті за курсом Національного банку України і з кінцевою датою повернення до 01.08.2013 року, після чого ОСОБА_2 було отримано ще 5000 доларів США, відповідно розписки від 02.09.2012 року, яка є невідємною частиною договору позики від 01.08.2012 року.

Суд виходив з того, що згідно розписки, наданої ОСОБА_2 про повернення боргу на загальну суму 8870 доларів США, залишок боргу відповідача за розпискою від 01.08.2012 року становить 4730 доларів США (13600 8870), які разом з борговою розпискою від 02.09.2012 року на суму 5000 доларів США ОСОБА_2 зобовязався повернути до 01.12.2013 року (5000 + 4730). На цю суму розмір відсотків річних складає 645,27 доларів США за період з 02.12.2013 року до 16.02.2016 року, а загальна сума боргу за розпискою від 01.08.2012 року складає 10375,27 доларів США (9730 + 645,27).

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ст.ст. 510, 545 ЦК України і ст.ст. 1046, 1047 ЦК України розписка є борговим документом та може бути надана позикодавцем для підтвердження перед ним невиконаного зобовязання за договором позики.

Отже, особа, яка предявила розписку для виконання є позикодавцем.

За правилами ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, якою в свою чергу передбачена відповідальність у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми та з урахуванням індексу інфляції.

Так, колегією суддів в суді апеляційної інстанції було встановлено та досліджено оригінали розписок, які були надані апелянтом про те, що ОСОБА_4 за договором позики передав кошти Жам 0. М., поручителем якої виступив ОСОБА_2, а саме: 12 травня 2013 року - у розмірі 7 тис. доларів США строком до 01.06.2013 року і 15 травня 2013 року в сумі 7000,00 тис. доларів США строком до 01 червня 2013 року.

Отже, колегія суддів, погоджується з обгрутованним висновком суду першої інстанції, про те, що було з'ясовано всі обставини справи та дана належна правова оцінку зібраним доказам, а тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що є підстави для задоволення позову частково.

Крім того, посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не надав оцінки наявним у справі доказам повернення ОСОБА_2 коштів на суму 25 900 доларів США відповідно до оригіналу розписки від 02.03.2013 року, на суму 9705 доларів США розписка за 17.06.2013 року, на суму 9405 доларів США розписка за 01.09.2013 року та 180 ОСОБА_1, оригінальність яких не спростовано висновками експертів, оскільки належних доказів, у відповідності до вимог статей 76, 77 ЦПК України про дійсність розписок в цій частині не надано.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: