27.09.2018 Справа № 756/3289/16-ц
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________________________
Унікальний № 756/3289/16-ц
Провадження №2-ві/756/42/18
УХВАЛА

27 вересня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря Мозгового В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про відвід головуючому судді у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним заявлено відвід головуючому у справі судді Тітову М.Ю. з посиланням на те, що суд при розгляді справи діє упереджено та не об'єктивно, що виражається у обмеженні судом права на подачу стороною відповідача ОСОБА_1 доказів, судом порушено принцип змагальності, рівності усіх учасників та диспозитивності, ним постановлена з власної ініціативи ухвала про витребування доказів після початку розгляду судом справи по суті.

Ухвалою суду від 26.09.2018 року заву про відвід головуючому судді Тітову М.Ю. було визнано необґрунтованою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2018 року заяву про відвід головуючого було передано на розгляд судді Дибі О.В.

Питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді (ч.7 ст. 40 ЦПК України).

В силу приписів ч.8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді можливо розглянути без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про відвід головуючому у справі судді не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов'язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

З аналізу поданої заяви про відвід головуючого убачається, що учасник процесу прийшов до висновку про необ'єктивність та упередженість судді Тітова М.Ю. у зв'язку із недотриманням ним, на його думку норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У випадку порушення норм процесуального права під час розгляду справи, такі обставини, можуть слугувати підставою для скасування відповідного рішення суду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві як підстави для відводу, не підтверджені жодним доказом, не можуть викликати сумнів у неупередженості судді, чи свідчити про його певну особисту заінтересованість, прихильності, уподобання стосовно однієї з сторін у справі.

Відтак, заява про відвід головуючому справі судді є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 36-40 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про відвід головуючому судді у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Диба