АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року місто Київ.

Справа № 760/2750/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/796/7883/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого Желепи О.В., суддів Іванченко М.М., Рубан С.М., секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом"янського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року (у складі судді Кізюн Л.І. інформація про час постановлення ухвали та дату складання повного тексту ухвали відсутня)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення коштів ,-

ВСТАНОВИВ:

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення коштів.

Ухвалою Солом'янськогорайонного суду м. Києва від 09 липня 2018 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб , Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення коштів залишено без розгляду.

Не погодившись з такою ухвалою ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

В скарзі посилалась на те, що суд неодноразово відкладав розгляд справи через зміну складу суду, що свідчить про небажання приймати рішення за результатами розгляду позову. Також вказувала на те, що ухвала постановлена з порушенням процесуальних норм, а саме ст.128,223 ЦПК України. Зазначила, що місцевий суд в порушення п.1,8,13 ст. 128 ЦПК України неналежним чином не повідомляв її про день та час розгляду справи. Посилалась на те, що за правилами статті 223 ЦПК України, суд мав би відкласти розгляд справи або розглянути справу за відсутності учасника справи, оскільки позивача було повідомлено про розгляд справи, призначений лише на 09.07.2018 року, суд безпідставно визнав неповажними причини неявки до суду позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник банку просила ухвалу суду залишити без змін, так як позивач повторно не з'явилась до суду без поважних причин.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 23 квітня 2018 року у судове засідання не з'явилася, хоча представнику позивача було повідомлено належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується даними розписки (а.с. 143).

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з її зайнятістю у іншому судовому засіданні. Доказів цієї обставини до клопотання не було додано.

9 липня 2018 року позивач повторно не з'явилася у судове засідання, хоча позивачу було повідомлено належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується даними повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 162).

Крім того, інформацію про розгляд справи було розміщено на сайті судової влади.

Від позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з відпусткою її представника.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач повторно до суду не з'явилась без поважних причин, про причину своєї неявки суд не повідомила, а причина неявки її представника визнана неповажною.

Колегія суддів з такими висновками суду повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Дана справа перебувала в провадженні Солом'янського районного суду м. Києва більше ніж 2 роки.

З матеріалів справи вбачається, що справа неодноразово знімалась з розгляду через неможливість суддями здійснювати судовий розгляд з різних причин, також судом встановлено, що справа від одного судді передавалась іншому судді.

Протягом 2-х років справа призначалась до розгляду з порушеннями, передбачених ЦПК України строків її розгляду. Провадження в справі не зупинялось. Через велике завантаження та перебування суддів у відпустках в літній період, справа призначалась з тривалими проміжками.

В судове засідання, призначене на 23 квітня 2018 року представник позивача не з'явилась, через перебування в іншому процесі, проте доказів цьому суду не подала.

Разом з тим, повторно подаючи клопотання про відкладення судового розгляду влітку - 9 липня 2018 року, позивачем до клопотання був долучений наказ про відпустку її єдиного представника - ОСОБА_2

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Колегія суддів, не погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведена в клопотанні про відкладення розгляду справи від 09 липня 2018 року причина є неповажною, оскільки вказана особа є єдиним представником позивача і за Конституцією України має таке ж право на відпочинок, як і судді, в провадженні яких справа перебувала понад 2-х років. Доказ на підтвердження цієї обставини суду був поданий.

Залишаючи позов без розгляду, за таких обставин, суд безпідставно порушив право позивача на справедливий суд, та порушив норми ЦПК України в редакції 2017 року, відповідно до якої лише відсутність поважної причини при повторній неявці, або не повідомлення про причину такої неявки може стати підставою для залишення позову без розгляду.

В даній справі було повідомлення суду про причину неявки сторони позивача, і зазначена причина, на думку колегії суддів, безпідставно була визнана судом неповажною.

Суд не врахував, що позивач з початку 2016 року намагається вирішити цей спір в суді і від незалежних від неї обставин, судом порушені розумні строки розгляду цієї справи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженні у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що ті обставини справи, які суд вважав доведеними, спростовуються наявними доказами, а також допущене судом порушення норм процесуального права, та керуючись ст. 379 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду, як така, що перешкоджає подальшому провадженню скасуванню, а справа поверненню до суду для продовження її розгляду.

Судовий збір за подання апеляційної скарги має бути розподілений районним судом при завершенні розгляду даної справи, за результатами її розгляду пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 379, 382-384, 389, 390, ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Солом"янського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова складена 25 вересня 2018 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді С.М. Рубан

М.М. Іванченко