Справа №751/6667/18
Провадження №6/751/1049/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого-судді Цибенко І. В.

за участю секретаря Чвірової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові подання приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника ОСОБА_2

Зі змісту подання та документів, що додаються до нього вбачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області ОСОБА_1 знаходиться ВП 56995926 з виконання виконавчого листа №751/7873/16-ц 2/751/1162/16, виданого Новозаводським районним судом міста Чернігова 10.11.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості по Кредитному договору в сумі 63760,64 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості становить 1584084 грн. 32 коп. та судовий збір в розмірі 23761 грн. 32 коп. Приватним виконавцем проводяться відповідні виконавчі дії з метою забезпечення виконання рішення суду, а саме: відкрито виконавче провадження, винесена постанова про арешт коштів боржника, проте коштів не виявлено, винесені постанови про арешт майна боржника в межах суми боргу та оголошення заборони на його відчуження. Вищевказане рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, на виклики приватного виконавця не з'являється, декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи не подає, законних вимог приватного виконавця не виконує, доступу до власного житла для проведення виконавчих дій не надає, будь яких дій спрямованих на виконання рішення не здійснює, що суперечить вимогам частини 5 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1. ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Приватний виконавець для розгляду вказаного подання до суду не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений у телефонному режимі, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд враховуючи, що подання підлягає негайному розгляду, вважає за необхідне розглядати зазначене питання без його участі.

Перевіривши матеріали подання, а також надані та добуті докази, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 13 статті 18 Закону «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Згідно ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне у задоволенні подання приватного виконавця відмовити, оскільки відсутні підстави для примусового проникнення у зазначене житло боржника.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що подання не підлягає задоволенню.

Звертаючись до суду з вищевказаним поданням, приватним виконавцем не надано відомостей про те, що боржник належним чином був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, про необхідність вчинення дій щодо доступу до житла та іншого володіння для подальшої перевірки та виявлення майна належного боржнику. В матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник перешкоджає вільному доступу державного виконавця до його майна.

Як вбачається із матеріалів справи у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області ОСОБА_1 знаходиться ВП 56995926 з виконання виконавчого листа №751/7873/16-ц 2/751/1162/16, виданого Новозаводським районним судом міста Чернігова 10.11.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості по Кредитному договору в сумі 63760,64 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості становить 1584084 грн. 32 коп. та судовий збір в розмірі 23761 грн. 32 коп.

Як вбачається із відомостей реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 має у своїй власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

13.08.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області ОСОБА_1 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 56995926, яка була направлена ОСОБА_2В, однак доказів отримання її боржником суду не надано.

Також приватним виконавцем не надано доказів щодо належного та завчасного повідомлення боржника про призначення часу і дати проведення виконавчих дій та необхідності забезпечення доступу до житла.

Таким чином, суд вважає, що додані до подання документи не є належними доказами того, що боржник ОСОБА_2В належним чином повідомлений про наявність виконавчого провадження про стягнення з нього заборгованості, про необхідність вчинення дій щодо доступу до житла, та що він перешкоджає вільному доступу державного виконавця до його майна.

За таких обставин, висновок заявника про не допуск боржника до квартири є передчасним, тому у задоволенні подання про примусове проникнення до житла слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 129 Конституції України, ст. ст. 12, 76, 77, 81,82, 89, 258, 259, 260-261, 353, 439 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 ( зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1) відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Цибенко