Ухвала

Іменем України

21 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 379/1247/15-ц

провадження № 61-44240 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Київської області від 20 серпня 2018 року в справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2015 року позивач звернувся із зазначеним позовом до Таращанського районного суду Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 червня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 20 серпня 2018 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 червня 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справу для продовження розгляду справи, суд апеляційної інстанції виходив з того, що висновок суду про повторну неявку позивача без поважних причин є помилковим, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо повідомлення позивача про розгляд справи 05 червня 2018 року та судом не було взято до уваги наявність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави залишати позов без розгляду.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів касаційної скарги заявниця посилається на те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем була подана заява про розгляд справи без його участі, оскільки, на її думку, заяви від належного представника, який би підтвердив свої повноваження, не додані. Крім того, заявниця зазначає, що позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи 05 червня 2018 року.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК Українисуд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Під час перегляду справи в апеляційному порядку, суд, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, установив, що 13 квітня 2018 року судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді на лікарняному. Про час розгляду справи 13 квітня 2018 року позивач був повідомлений належним чином та 12 квітня 2018 року надіслав заяву про розгляд справи без участі та присутності позивача.

Крім того, суд зазначив, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо повідомлення позивача про розгляд справи 5 червня 2018 року, а тому висновок суду про повторну неявку позивача без поважних причин є помилковим.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК Українисуд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи .

За змістом статті 257 ЦПК Україниповторне неприбуття позивача, належними чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання необхідно розуміти як неприбуття вдруге на розгляд справи за наявності у справі достовірних даних (доказів) щодо належного повідомлення позивача про дату, час і місце судового розгляду.

Якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, то в такому випадку суд не вправі залишити його позов без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що її доводи зводяться до переоцінки доказів та незгоди із судовим рішенням.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а тому підстав для відкриття касаційного немає.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Київської області від 20 серпня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко

А.О. Лесько

С.Ю. Мартєв