Провадження № 2/127/2482/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

14.09.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого Ан О.В.

за участю секретаря Мельника А.В..

представника відповідача Глімбоцької Зої Григорівни

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільні справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Вінницяводоканал» про скасування заборгованості по сплаті послуг за водопостачання,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов»язати КП « Вінницяводоканал» скасувати заборгованість за послуги водопостачання в сумі 2636 грн 03 коп, за послуги водовідведення 1721 грн 74 коп. Позов мотивовано тим, що позивач мешкає в квартирі АДРЕСА_1, користується комунальним послугами, які надає відповідач ( особовий рахунок НОМЕР_2). До грудня 2017 року в її квартирі не було встановлено індивідуального лічильника і вона сплачувала за послуги згідно чинних норм споживання води. В зв»язку з витоками води з будинкової мережі в вересні-грудні 2017 року їй нараховано борг та зобов»язано його сплатити. Про витоки води вона постійно інформувала різні інстанції, про те жодні міри застосовані не були. Позивач вважає, що вона не повинна нести матеріальну відповідальність за без господарське відношення комунальних служб до виконання покладених на них обов»язків.

12.09.2018 року ОСОБА_2 подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила скасувати заборгованість за послуги водопостачання в сумі 2636 грн 03 коп, за послуги водовідведення 1721 грн 74 коп., нараховану їй КП « Вінницяводоканал».

30.07.2018 року представник відповідача надіслала до суду відзив, згідно якого заперечувала проти задоволення позову, вказала, що в зв»язку з відсутністю у позивача засобів обліку спожитих послуг, їх плата нараховувалась відповідно до п. 11 Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення , затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630, згідно якого, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Акт про витоки в мережі будинку не складались . На той момент позивач була єдиним споживачем, який не мав засобів обліку води, тому нарахування здійснено відповідно до показників будинкового лічильника за відрахуванням показників спожитої води іншими мешканцями по їх показникам обліку, тобто у відповідності до вимог законодавства.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, вказала, що з приводу витоків води вона зверталась до міськвиконкому, в ЖЕК, телефонувала на »Гарячу лінію» , зверталась до депутата, до КП «Вінницяводоканал». Про те кожна з комунальних служб посилалась на іншу і ніхто з їх працівників не перевірив на місці її скарги.

Представник відповідача Глімбоцька З.Г. заперечила проти задоволення позову, посилалась на п. 11 Правил надання послуг населенню, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630. Оскільки в будинку АДРЕСА_1 лише у позивача відсутній лічильник на воду , нарахування оплати води їй здійснювались шляхом визначення показників будинкового лічильника за мінусом показників засобів обліку води мешканців будинку.

Суд критично відноситься до відповіді КП «Вінницяводоканал» на депутатський запит ( на 45 а.с.) оскільки будь-яких документів, що підтверджують посилання відповідача на проведену повну реконструкцію внутрішньо будинкових мереж не надано.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд встановив: ОСОБА_2 одна мешкає в належній їй кв. АДРЕСА_1 та користується послугами водопостачання та водовідведення, які постачає КП « Вінницяводоканал» ( довідка з місця проживання на 8 а.с.). В жовтні 2017 року ОСОБА_2 до сплати за холодну воду нараховано 952 грн. 42 коп. при тарифі 7.9560 за 1 ку.м, водовідведення - 609.41 при тарифі - 4.9560 грн за 1 куб.м , в листопаді відповідно - 2317 грн 30коп. і 1485грн 78 коп., в грудні - 2685 грн. 40 коп, 1764грн.36 коп. При цьому щомісяця ОСОБА_2 сплачувала 100 грн за постачання води і 50 грн за водовідведення ( оборотна відомість на 9- 12, 27- 31 а.с., квитанції про оплату на 13- 16 а.с.). З приводу витоків води ОСОБА_2 зверталась до народного депутата України Кудлаєнка С.В. ( звернення на а.с. 42- 43), до міського голови ( заява на 49 а.с. ).

Правові відносини між сторонами регулюються нормами права, що стосуються захисту прав споживачів, надання і оплати комунальних послуг, захисту права власності.

Згідно ст.1 ЗУ «Про комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; 6) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об'єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; 7) кількісний показник комунальних послуг - кількість одиниць виміру обсягу отриманої споживачем комунальної послуги, визначена відповідно до показань вузла обліку та/або вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Отже, КП « Вінниця водоканал» ( відповідач) надає ОСОБА_2 (позивачу) як індивідуальному споживачу послуги водопостачання і водовідведення.

Суд вважає, що факт нарахування коштів комунальних послуг, відповідно до ЗУ « Про комунальні послуги», носить для позивача зобов»зання до їх сплати, тобто порушує майнові права позивача..

Згідно ст. 1 протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як і поняття «цивільних прав і обов'язків», концепція «майна» в розумінні статті 1Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном».

Суд приймає до уваги те, що, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, держава в особі комунальних підприємств мала позитивні зобов»язання що до збереження власності позивача. Вказані зобов»язання передбачені п. 1, 2, 7 ч.2 ст. 21 ЗУ « Про комунальні послуги. Так, - « виконавець зобов'язаний: 1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 2) здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; 7) утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Європейський суд також підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000?I, «Онер'їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Цneryэldэz v.Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини» (Цneryэldэz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

На виконання зобов»язань споживача, передбачених ч. 3 ст. 20 ЗУ Про житлово-комунальні послуги в редакції на 11.06.2017 року, яка діяла на час нарахування заборгованості, ОСОБА_2 вживала заходи усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, - повідомляла про витоки.

Згідно встановлених судом обставин позитивні зобов»язання державними і комунальними підприємствами виконані не були. Так, жодна з комунальних служб не перевірили скарги позивача на місці, не застосувала, передбачені п. 11 Правил надання послуг, наслідки - складення акту про витоки з загальнобудинкової мережі або спростування посилань позивача - акт про відсутність витоків.

Тому, відповідно до принципу пропорційності, що застосовується Європейським судом з прав людини, на позивача не може бути покладне надмірний тягар відповідальності. До надмірного тягаря суд відносить визначену відповідачем заборгованість позивача за водопостачання - 2685.40 грн при тарифі 7.9560 ( розмір використання води за три місяці ( жовтень - грудень) - 337.53 куб.м) . При цьому суд приймає до уваги те, що позивач кожного місяця сплачувала 100 грн за використання води ( 10.3 куб.м). Суд приймає до уваги той факт, що згідно довідки Житлово-експлуатаційної контори № 15 ( на 8 а.с.) ОСОБА_2 сама мешкає в належній їй квартирі АДРЕСА_1.

Європейський суд наголошує на необхідності підтримання «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар» (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], п. 78).

Тому суд вважає не прийнятним посилання відповідача на п.п.1 п. 11 Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення , затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630 та покладення на позивача обов»язку сплатити за використання 337.53 куб. м води - 2685.40 грн і за водовідведення відповідно -1764.36 грн.

Суд вважає, що до застосування підлягає п.п.3 п. 11 вказаних вище правил : «За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено.»

Згідно квитанції ( на 13-16 а.с.) позивач щомісячно з вересня 2017 року по грудень 2017 року сплачувала по 100 грн за водопостачання та 50 грн за водовідведення.

Тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору, оскільки позивач була звільнена від його сплати відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі викладеного, керуючись ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ЗУ «Про комунальні послуги» , ЗУ « Про захист прав споживачів», ст. 4-13, 76- 81, 141, 258-259, 263- 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Вінницяводоканал» про скасування заборгованості задовольнити.

Скасувати нараховану Комунальним підприємством «Вінницяводоканал» ОСОБА_2 заборгованість з послуг водовідведення у розмірі 2636 грн.03 коп., за послуги водовідведення у розмірі 1721 грн 74 коп., нараховану за період з вересня по грудень 2017 року.

Стягнути з Комунального підприємства « Вінницяводоканал» 704 грн 80 коп судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційному суді Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту винесення поданням апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт

серії НОМЕР_3, ПІН НОМЕР_1, пенсіонерка, мешкає за

адресою АДРЕСА_1.

Відповідач: Комунальне підприємство «Вінницяводоканал» р/р 4011 в ВФ КБ «ПриватБанк»,

розташоване в м. Вінниці вул. Київська, 173.

Суддя О.В. АН