У Х В А Л А

"28" вересня 2018 р.

м. Київ

справа № 761/22002/18

провадження № 2/755/5889/18

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., перевіривши додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, по позовній заяві ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання батьківства.

Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об'єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права. Для цього Цивільний процесуальний кодекс України покладає на суд обов'язок, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

позовна заява, серед іншого, повинна містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з тим, в порушення вищенаведеної норми закону, у матеріалах заяви відсутнє підтвердження того, що позивачем не подано будь-якого іншого позову (позовів), не залежно від його (їх) підсудності, до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно положення ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, відповідно до положень ч. 2, 4, 5 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Разом з тим, в порушення вищенаведених норм процесуального законодавства України до матеріалів поданої позовної заяви долучено копії документів, які не містять ознаки їх належного засвідчення у порядку, встановленому чинним законодавством України, та позивачем не зазначено про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, що також є порушенням п. 8 ч. 2 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, позивачем має бути долучено до матеріалів позовної заяви документи відповідно до переліку, зазначеного у позовній заяві, з урахуванням вищенаведених недоліків, вказаних судом, у копіях, засвідчених в порядку, встановленому чинним законодавством України, або у копіях із підписом позивача за наявності у позивача оригіналів цих копій документів, про що ним має бути зазначено у змісті позовної заяви, а у разі відсутності у позивача оригіналів таких документів - зазначити про наявність у іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких долучено/має бути долучено до позовної заяви.

Крім того, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. (ч. 2, 4 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України)

Так, з огляду на предмет спору про визнання батьківства відповідачем, в межах розгляду справи даної категорії доказуванню підлягають наступні факти: походження дитини від певної особи (відповідача); факти, що підтверджують спільне проживання і ведення сумісного господарства відповідачем із позивачем (матір'ю дитини) до народження дитини; проживання в одному житловому приміщенні, сумісне харчування, взаємну турботу один про одного, придбання майна для сумісного користування тощо; а також факти участі фактичного батька у житті дитини до/та/або після виникнення спірних правовідносин, ураховуючи проміжок часу, що минув з дня народження дитини та фактичного звернення позивача з даним позовом до суду.

Таким чином, з урахуванням фактів, що підлягають доказуванню в межах розгляду спору даної категорії справ, позивачем задля дотримання вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», має бути долучено до матеріалів позовної заяви актовий запис про народження дитини, що містить відомості про внесення запису про батька дитини за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, та в матеріалах позовної заяви відсутні будь-які докази звернення позивача до відділу реєстрації актів цивільного стану задля отримання вказаного доказу та докази відмови вказаного відділу у наданні позивачу необхідних документів.

Крім того, позивачем має бути долучено до матеріалів позовної заяви довідку про місце проживання дитини та місце проживання позивача, а також інші письмові докази на підтвердження перебування дитини на утриманні позивача.

Крім того, позивачем на підтвердження наявності предмета спору мають бути надані суду докази письмового звернення до відповідача щодо добровільного визнання батьківства, докази отримання або неотримання відповідачем такого звернення, та/або, відповідно, докази відмови відповідача у задоволенні звернення позивача про визнання батьківства дитини.

Разом з тим, на підтвердження обставин, викладених позивачем у змісті позовної заяви, позивачем має бути долучено до матеріалів заяви докази на підтвердження того факту, що відповідач є біологічним батьком неповнолітньої дитини, в інтересах якої позивач звернулась з даним позовом до суду, а саме: висновок молекулярно-генетичної експертизи, або докази неможливості отримання попри письмове звернення позивача та/або особи, яка надає правничу допомогу, до відповідача із письмовою пропозицією щодо проведення вказаного виду експертизи, або докази, які підтверджують, що позивач/особа, яка надає правничу допомогу, здійснили всі залежні від них дії, спрямовані на отримання вказаного доказу, - що відповідає положенням статті 83 ЦПК України та є дотриманням п. 3, 5 ч. 3 ст. 175 , п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями175, 177, 185, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання батьківства - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.І. Галаган