Провадження № 2/756/1378/18
РІШЕННЯ

Іменем України

17 вересня 2018 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Яценко Н.О.,

за участі секретаря - Слободянюк Ю.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Головного територіального управління юстиції в особі Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності на квартиру, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_5 у серпні 2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів та просив суд встановити нікчемність договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16 серпня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом 21 київської державної нотаріальної контори Ніколіца В.Ф., реєстровий номер 3-3474, укладеного між ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_4, яка діяла від імені позивача, окрім того у своїх інтересах та інтересах своєї доньки ОСОБА_3, в частині придбання квартири на ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а також застосувати наслідки його недійсності - витребувати квартиру АДРЕСА_2 на корись позивача.

До того ж ОСОБА_5 просив суд скасувати державну реєстрацію часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 липня 1999 року між ним і відповідачем ОСОБА_4 було укладено шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. 26 вересня 2016 року шлюб було розірвано.

Під час шлюбу з відповідачем ОСОБА_4 у 2004 році на пропозицію останньої позивач надав їй кошти для придбання квартири в сумі більше 60 000,00 Євро та, враховуючи свою зайнятість, підписав довіреність від 24 червня 2004 року, згідно якої від свого імені уповноважив ОСОБА_4 купити в місті Києві квартиру за ціну і на умовах на її розсуд. Ініціатива щодо такого формулювання змісту довіреності на той час надійшла від відповідача по справі - ОСОБА_4

Після придбання вищезазначеної квартири ОСОБА_4 ніяких документів позивачу не показувала, а позивач, довіряючи їй, вважав, що квартира була придбана на його ім'я.

Нещодавно позивач дізнався, що придбана ним під час перебування у шлюбі у 2004 році квартира АДРЕСА_3 без його відома та згоди була оформлена його колишньою дружиною на трьох співвласників: на нього, на ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.

У вересні 2017 року позивач подав уточнену заяву, якою третіми особами по справі вказав продавців спірної квартири ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, та з урахуванням уточнення просив суд встановити нікчемність договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16 серпня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом 21 київської державної нотаріальної контори Ніколіца В.Ф., реєстровий номер 3-3474, укладеного між ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_4, яка діяла від імені позивача, окрім того у своїх інтересах та інтересах своєї доньки ОСОБА_3, в частині придбання квартири на ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та скасувати державну реєстрацію часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_3

14 вересня 2017 року судом за вищевказаним позов відкрито провадження по справі.

У судовому засіданні 08 грудня 2017 року відповідачі по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надали письмові заперечення на позов, в яких в його задоволенні просили відмовити у повному обсязі у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 після одруження з позивачем прописала останнього у неприватизованій квартирі, у якій проживала вона зі своєю неповнолітньою донькою відповідачем по справі ОСОБА_3 та братом ОСОБА_12, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

На підставі того, що приватизація відбувається на тих осіб, які постійно проживають у даній квартирі, тобто прописані, тому позивач також прийняв участь у приватизації квартири відповідача ОСОБА_4, відношення до якої він не має. Вищезазначена квартира була продана 26.08.2004 за 185 410, 00 грн, а кошти з продажу даної квартири були витрачені на купівлю квартири за адресою: АДРЕСА_5.

На момент продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4, відповідач ОСОБА_3 була неповнолітньою, а тому вона продавалася із залученням служб опіки та піклування, які б не дозволили продати квартиру без купівлі нової, у якій вона б мала право власності, про що було відомо позивачу.

Окрім того відповідачі просили застосувати строки позовної давності, оскільки позивач дізнався про те, що він має 1/ 3 частину права власності у квартирі ще у 2004 році після її придбання. Тому строк позовної давності на встановлення нікчемності договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності на квартиру закінчився у 2007 році.

Відповідач Головне територіальне управління юстиції в м. Києві через свого представника надав відзив на позов, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити з тих підстав, що Головним територіальним управлінням юстиції в м. Києві не здійснювалось жодних реєстраційних дій відносно АДРЕСА_6

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, окрім того просив не застосовувати строки позовної давності, оскільки його довіритель дізнався про порушені відповідачами права лише після розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_4, тому просив визнати пропущений строк позовної давності з поважних причин.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у судовому засіданні просили суд у задоволенні позову відмовити з підстав, що наведені в письмових запереченнях.

Представник відповідачаГоловного територіального управління юстиції в м. Києві у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в частині вимог до його довірителя.

Треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 у судове засідання не з'явилася, про час та місце повідомлялася належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

24 червня 2004 року позивач ОСОБА_5 нотаріально посвідченою довіреністю від свого імені уповноважив відповідача ОСОБА_4 купити в місті Києві квартиру за ціну і на умовах на її розсуд (а.с.13).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 16.08.2004, який засвідчений державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Ніколіца В.Ф., зареєстрований в реєстрі за №3-3474, продавці ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 продали, а ОСОБА_4, яка діяла від імені позивача, окрім того у своїх інтересах та інтересах своєї доньки ОСОБА_3, купили в рівних частинах кожен квартиру за адресою: АДРЕСА_6 (а.с.14).

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно з ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин вважається правомірним не лише тоді, коли не визнаний судом недійсним, але й у тому випадку, коли його недійсність прямо не встановлена законом.

Отже, зі змісту зазначеної норми вбачається, що правочин, недійсність якого прямо встановлена законом, є нікчемним. Визнання нікчемного правочину судом недійсним законом не вимагається, тобто для сторін правочину він не спричиняє правових наслідків, крім наслідків його недійсності.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 грудня 2012 року у справі № 6-87цс12.

Статтею 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219, 220, 224 ЦК України тощо), та на оспорювані, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті 222, 223, 225 ЦК України тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та при наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред'явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність в силу закону у зв'язку з її оспоренням та не визнанням іншими особами.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-308цс16.

На підставі викладеного судом встановлено, що ОСОБА_5 нотаріально посвідченою довіреністю від свого імені уповноважив відповідача ОСОБА_4 купити в місті Києві йому квартиру за ціну і на умовах на її розсуд, проте остання всупереч положенням довіреності придбала на ім'я позивача ОСОБА_5 лише 1/ 3 частину квартири, а не цілу квартиру, у той же час, придбавши інші 2/ 3 частини квартири для себе та своєї доньки ОСОБА_3, законним представником якої ОСОБА_4 була на момент придбання квартири. Зазначене прямо суперечить положенням ч. 3 ст. 238 ЦК України, відповідно до якої представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є.

У зв'язку із вказаним вище, суд приходить до висновку про нікчемність договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16 серпня 2004 року, посвідчений державним нотаріусом 21 київської державної нотаріальної контори Ніколіца В.Ф., реєстровий номер 3-3474, укладений між ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_4, яка діяла від імені позивача, окрім того у своїх інтересах та інтересах своєї доньки ОСОБА_3, в частині придбання квартири на ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Разом з тим згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що станом на день звернення позивача до суду сплили строки позовної давності, передбаченої ЦК України, оскільки спірний договір купівлі-продажу квартири укладений ще 16 серпня 2004 року, а позивач звернувся до суду лише 03 серпня 2017 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання позивача на ті обставини, що про зміст договору купівлі-продажу, який він просить визнати нікчемним, ОСОБА_5 дізнався безпосередньо перед зверненням до суду, а з моменту його укладення не був знайомий зі змістом вказаного договору більше 12 років, викликають у суду сумніви та не підтверджені належними та допустимими доказами. Окрім того, на думку суду, позивач як власник нерухомого майна зобов'язаний бути обізнаний про своє право власності, що документально є підтвердженим.

Беручи до уваги наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та те, що сплив строк позовної давності, про застосування якого просили відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_5 про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності на квартиру необхідно відмовити.

Враховуючи вищенаведене, ст. 215, 238, 244, 257, 261, 267 ЦК України, та керуючись ст. 5, 12-13, 76, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 вересня 2018 року.

Суддя,- Н.О. Яценко