Справа № 362/3046/17
Провадження № 2/496/773/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Камочкіної А.

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САВХОЗ» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків у розмірі 85966,91 грн., заподіяних в результаті ДТП,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «САВХОЗ» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 84466,91 грн. відшкодування матеріальної шкоди, вартість проведених експертних досліджень у розмірі 1500 грн. та судовий збір у розмірі 1600 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 23.06.2016 року з вини третьої особи ОСОБА_3, який керував автомобілем «MAN» держ. номер НОМЕР_1, з напівпричепом держ. номер НОМЕР_2, на 46 км а/д Київ-Одеса відбулась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «DEO» держ. номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 Винним у скоєнні ДТП є ОСОБА_3, що підтверджується постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2016 року. Власником автомобіля «MAN» держ. номер НОМЕР_1, з напівпричепом держ. номер НОМЕР_2, є ОСОБА_2, а власником автомобіля «DEO» держ. номер НОМЕР_3 ТОВ «САВХОЗ». Згідно звіту №3308 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу ЗАЗ Lanos держ. номер НОМЕР_3, складеного 29.03.2017 року СПД «Суліменко», вартість матеріального збитку становить 84466,91 грн. Витрати на експертні послуги склали 1500 грн. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу, яким заподіяно матеріальні збитки, а тому відповідно до положень ст. 1187 ЦК України, він повинен відшкодувати ТОВ «САВХОЗ» спричинену матеріальну шкоду.

Представник позивача до судового засідання не зявився, але направив до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність.

Представника відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, винним в заподіяні шкоди є ОСОБА_3 і вказаний позов повинен бути предявлений до винної особи. Для відшкодування збитків необхідно 3 складові: заподіяння збитків, протиправна поведінка особи та причинний звязок, що відсутнє у відповідача ОСОБА_2

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, а відповідно до відмітки на поштовому конверті він помер 24.03.2018 року.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 23.06.2016 року о 10 год. 00 хв. на 46 км + 450 м а/д Київ-Одеса ОСОБА_3, керуючи автомобілем «MAN» держ. номер НОМЕР_1, з напівпричепом держ. номер НОМЕР_2, не був уважний та рухався в стомленому стані, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, не надав перевагу в русі автомобілю «DEO» держ. номер НОМЕР_3, який рухався по тій смузі, в яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3, що підтверджується постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2016 року (а.с.3).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ 350686 автомобіль ЗАЗ Lanos держ. номер НОМЕР_3 належить ТОВ «САВХОЗ» (а.с.46).

Згідно звіту №3308 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу ЗАЗ Lanos держ. номер НОМЕР_3, складеного 29.03.2017 року СПД «Суліменко», вартість матеріального збитку становить 84466,91 грн. (а.с.4-43).

Витрати позивача на встановлення розміру збитку склали 1500 грн., що підтверджується актом виконаних робіт СПД «Суліменко» від 05.04.2017 року та платіжним дорученням №5008 від 06.04.2017 року (а.с.44, 45).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а ч. 3 вказаної статті передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позивач в своїй позовній заяві посилається на норми ст. 1187 ЦК України, частина 2 якої передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Разом з тим в судовому засіданні встановлено, що шкоду заподіяно внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а саме автомобілів «MAN» держ. номер НОМЕР_1 з напівпричепом держ. номер НОМЕР_2 та автомобілем «DEO» держ. номер НОМЕР_3, а тому вказані правовідносини регулюються ст. 1188 ЦК України, а не ст. 1187 ЦК України, як зазначає позивач.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України у справі №6-17404св08.

Враховуючи те, що шкоду позивачу було заподіяно в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки з вини ОСОБА_3, який керував автомобілем в момент ДТП, а тому позивачу в позові до ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 89, 141, 142, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Товариству з обмеженою відповіда льністю «САВХОЗ» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків у розмірі 85966,91 грн. заподіяних в результаті ДТП - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Л.О. Пендюра