01 жовтня 2018 року м. Волноваха
Волноваський районний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Чальцевої Т.В.,
за участю секретаря судового засідання Сєрих І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу 221/4048/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
22.06.2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності належить будинок №7, розташований по вулиці Енгельса у місті Волновасі Донецької області. У зазначеному будинку зареєстровані відповідачі: її донька ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_2 З 2014 року відповідачі за місцем реєстрації не мешкають, на теперішній час мешкають у Російській Федерації, їх особисті речі у будинку відсутні. Добровільно знятись з реєстрації відповідачі позбавлені можливості, а вказаний факт порушує її права власника. У звязку з цим, позивач просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовної заяви наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Волноваського районного суду, не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи також не надходило, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори, позивачу належить будинок №7 по вулиці Енгельса в місті Волновасі Донецької області (а.с.6-8).
З паспортів відповідачів судом встановлено, що вони отримали дозволи на тимчасове проживання у Російській Федерації (а.с.17, 26).
Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_4, відповідачі за місцем реєстрації не мешкають з 2014 року.
Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сімї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.
Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідачів більше одного року в будинку №7 по вулиці Енгельса у місті Волновасі Донецької області без поважних причин, своїх особистих речей в будинку вони не мають, тому позов слід задовольнити.
На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.19, 81, 89, 141, 263-265, 281-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування будинком №7 по вулиці Енгельса у місті Волноваха Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовими заявами відповідачів, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Чальцева