АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3614/17Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/789/741/18 Доповідач - Міщій О.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - ОСОБА_1.

з участю ОСОБА_2, його представника адвоката ОСОБА_3, ОСОБА_4, її представника адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/3614/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.05.2018 р., ухвалене в м. Тернополі суддею Тернопільського міськрайонного суду Братасюк В.М. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

20.03.2017 р. ОСОБА_4 звернулася в суд із указаним позовом, посилаючись на те, що вона із ОСОБА_2 перебула у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05.05.2017 р. розірвано.

Позивачка вказала, що за час перебування у шлюбі вони придбали спільне майно-квартиру АДРЕСА_1, автомобіль Форд Мондео, 2011 р.в. та мережеві кабелі. З урахуванням заяви про зміну предмета позову від 20.03.2018 р., просила поділити вказане майно шляхом визнання за нею права власності на 70 % квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_2 на 30 % указаної квартири, стягнути із ОСОБА_2 в її користь компенсацію 70 % вартості відчуженого автомобіля Форд Мондео, 2011 р.в. в сумі 303100 грн. та 67 480 гривень компенсації вартості мережевих кабелів.

ОСОБА_4 просила відступити від рівності часток подружжя, оскільки після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 разом із нею залишились проживати двоє їх дітей.

19.06.2017 р. відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов, у якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

01.03.2018 р. ОСОБА_2 подав відзив на позов ОСОБА_4, у якому просив відмовити у задоволенні позову про визнання за позивачкою права власності на 70% квартири АДРЕСА_2. Крім того, ОСОБА_2 вказав, що автомобіль марки Ford Mondeo, 2011 року випуску відчужений з відома і за згоди ОСОБА_4, а кошти використані в інтересах сім'ї. Також ОСОБА_2 зазначив, що відчужена автомашина була в поганому технічному стані і потребувала значних матеріальних затрат на ремонт.

13.03.2018 р. ОСОБА_4 подала відзив на зустрічний позов ОСОБА_2, вказавши, що слід відступити від рівності часток подружжя, оскільки після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 разом із нею залишились проживати двоє їх дітей. (а.с. 152 153).

20.03.2018 р. ОСОБА_4 подала відповідь на відзив ОСОБА_2 щодо її первісного позову, вказуючи, що жодних коштів від реалізації указаного автомобіля в інтересах сім'ї не витрачено. Крім того, ОСОБА_4 вказала, що посилання ОСОБА_2 на те, що реалізований ним автомобіль був технічно несправним є таким, що не відповідає дійсності, оскільки нічим не підтверджуються (а.с. 155-157).

23.03.2018 р. ОСОБА_2 у відповідності до ст. 180 ЦПК України подав заперечення щодо наведених ОСОБА_4 аргументів, викладених у відповіді на відзив, у яких вказав, що ОСОБА_4 не подала жодних доказів щодо участі в придбанні автомобіля Ford Mondeo, 2011 року випуску, а несправність указаної автомашини підтверджується документами із станції технічного обслуговування, що долучені до матеріалів справи.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17.05.2018 р. первісний позов задоволено частково. В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири по вул. Над Яром, 6/84 в м. Тернополі, загальною площею 66, 4 кв.м. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 174460 грн. компенсації вартості автомобіля Форд Мондео, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 на дату відчуження 19.04.2017 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2384, 60 грн. судового збору. Зустрічний позов задоволено. В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири по вул. Над Яром, 6/84 в м. Тернополі. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 640 гривень судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду в частині стягнення з нього компенсації вартості автомобіля марки Ford Mondeo, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, постановивши нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 вказав, що судом не враховано того, що спірний автомобіль був відчужений ще під час шлюбу з ОСОБА_4, про що остання знала, надавши усну згоду на продаж автомашини. Зазначив також, що кошти від реалізації автомашини були використані в інтересах сім'ї.

ОСОБА_2 вказав, що судом безпідставно не було надано жодної правової оцінки поганому технічного стану указаного автомобіля, на ремонт якого потрібно було використати понад 137000 грн., що підтверджується документами із станції технічного обслуговування (рахунок на оплату № НОМЕР_2 від 12.04.2017 р.) та поясненнями свідка ОСОБА_6

Також ОСОБА_2 зазначив, що суд невірно визначив ринкову вартість спірної автомашини у розмірі 13000 дол. США, не врахувавши зміст договору купівлі продажу автомобіля від 19.04.2017 р., згідно якого автомобіль продано за 40000 грн., та пояснень свідка ОСОБА_6, який вказав, що придбав спірний автомобіль у ОСОБА_2 за 6000 дол. США.

19.07.2018 р. ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила скаргу відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції.

Позивачка за первісним позовом вказала, що не давала згоду на відчуження спірної автомашини, ОСОБА_2, скориставшись тим, що автомобіль був зареєстрований на нього, відчужив його чоловіку своєї сестри, щоб уникнути поділу майна, а кошти використав на власний розсуд не в інтересах сім'ї.

ОСОБА_4 зазначила, що суд вірно визначив суму грошової компенсації половини ринкової вартості спірної автомашини, врахувавши висновок товарознавчої експертизи № 1691/17 від 28.08.2017 р. та пояснення сторін у справі.

Також ОСОБА_4 вказала, що спірний автомобіль на момент реалізації був технічно справним, що підтвердив свідок ОСОБА_6, який пояснив у суді, що не ремонтував автомашину після її придбання у ОСОБА_2 Щодо наданого ОСОБА_2 рахунку на оплату № НОМЕР_2 від 12.04.2017 р. вказала, що цей рахунок не може бути доказом несправності автомобіля, оскільки не підтверджує понесених витрат на його ремонт.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Задовольняючи частково позов про стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 174460 грн. компенсації половини вартості автомобіля марки Ford Mondeo, суд виходив з того, що автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, його відчуження ОСОБА_2 відбулося без згоди дружини, кошти від реалізації автомашини використані не в інтересах сім'ї, тому ОСОБА_4 має право на компенсацію вартості автомашини, виходячи із реальної ринкової вартості майна.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Судом установлено, що сторони 24 вересня 2011 року зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції.

За час перебування сторін у шлюбі у них народилося двоє дітей.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16.05.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

Також судом установлено, що під час шлюбу сторони, крім іншого майна, придбали автомобіль Форд Мондео, 2011 року випуску.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного.

Враховуючи період набуття автомобіля марки Ford Mondeo, 2011 р.в., колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що указаний автомобіль є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є вірним.

Із матеріалів справи видно, що 19.04.2017 року ОСОБА_2 продав спірний автомобіль ОСОБА_6, який є чоловіком його сестри.

Як пояснила позивачка, ОСОБА_2 відчужив автомобіль без її згоди після того, як вона подала позов до суду про поділ майна подружжя, в тому числі і спірного автомобіля, а отримані кошти використав не в інтересах сім'ї.

Указане підтверджується матеріалами справи, з яких видно, що ОСОБА_4 подала позов про поділ майна 20.03.2017 року і просила його забезпечити шляхом накладення арешту на спірний автомобіль.

Із відповіді ГУНП в Тернопільській області від 28.03.2017 р. № 4177 вбачається, що сторони під час указаного періоду проживали окремо (а.с. 109).

ОСОБА_2 не подав доказів щодо використання отриманих коштів від реалізації автомашини в інтересах сім'ї.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи указані обставини, колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що ОСОБА_2 продав спільне майно - автомобіль Ford Mondeo, 2011 р.в. без згоди ОСОБА_4, а отримані кошти використав на власний розсуд не в інтересах сім'ї.

У зв'язку з цим суд обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації половини вартості спірного автомобіля.

При цьому суд вірно врахував позицію Верховного суду, викладену у постанові від 03.05.2018 р. у справі № 61-10442св18, у якій вказано, що за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

Визначаючи суму грошової компенсації відчуженого майна, суд взяв до уваги подані сторонами докази. Зокрема, згідно висновку експертного товарознавчого дослідження №1691/17 від 28.08.2017 року ринкова вартість автомобіля Ford Mondeo, 2011 р. станом на 19.04.2017 року становить 433 000 гривень (16407 дол.США).

В суді ОСОБА_4 вказала, що автомашина була куплена за 13 000( а не за 16407) доларів США.

Врахувавши вказані обставини, суд підставно стягнув у користь ОСОБА_4 компенсацію половини вартості спірного автомобіля у розмірі 174460 грн., виходячи з ринкової вартості майна 13000 дол. США.

Доводи ОСОБА_2 з приводу неналежного технічного стану автомобіля, що вплинуло на визначення його вартості, є безпідставними, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Зокрема, ОСОБА_2 посилається на те, що спірна автомашина на час відчуження була технічно несправна і на її ремонт потрібно було використати більше 137000 грн., тому автомобіль продано лише за 6000 дол. США. На підтвердження вказаних доводів ОСОБА_2 подав документ із станції технічного обслуговування (рахунок на оплату № НОМЕР_2 від 12.04.2017 р.).

Разом з тим, ОСОБА_2 не подав доказів, які б свідчили про те, що вказані витрати на ремонт автомобіля були фактично понесені. При цьому покупець автомашини ОСОБА_6 пояснив, що також не проводив ремонт автомашини, хоч нею користувався.

Інших доказів щодо ринкової вартості автомобіля ОСОБА_2 не подав, не заявляв у суді клопотання про проведення оцінки майна, тому суд правильно вирішив спір на підставі тих доказів, які здобуті в судовому засіданні.

Що стосується 48300 грн. - ціни вказаного автомобіля, яка зазначена у договорі купівлі продажу від 01.03.2016 року, то вказана сума не відповідає ринковій вартості майна, а є ціною його придбання, яку сторони зазначили у договорі.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17.05.2018 р - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 24 вересня 2018 року .

Головуючий - підпис

Судді - два підписи