Справа № 363/2643/17 Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 22-ц/780/4028/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 6 25.09.2018
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року м. Київ

справа № 363/2643/17

провадження № 22ц/780/4028/18

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Сліпченка О.І., Гуля В.В.

при секретарі - Тимошевській С.І.

сторони :

позивач заступник керівника Києво Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства та Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство»

відповідачі - Новосілковська сільська рада, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 08 серпня 2018 року у складі судді Баличевої М.Б., про відмову у задоволенні клопотання про залишення без розгляду позовної заяви

встановила:

У липні 2017 року Заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства та Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» звернувся до суду із позовом до Новосілковської сільської ради Вишгородського району Київської області та ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, Фоулер ОСОБА_9, в якому просив визнати незаконними та скасувати рішення Новосілківської сільської ради Вишгородського району № 304-28-VI від 26 грудня 2013 року, № 334-31-VI від 08 квітня 2014 року про передачу у власність ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 земельних ділянок, визнати недійсним договір іпотеки укладений між ОСОБА_2 та Фоулером ОСОБА_9 від 05 березня 2016 року № 3701, витребувати в постійне користування ДП «Вищедубечанське лісове господарство» з незаконного володіння ОСОБА_2 земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва з кадастровим номером :36:073:0099 0,12 га, :36:073:0100 0,12 га, :36:073:0097 0,0735 га, які розташовані в с. Новосілки Вишгородського району Київської області.

Свої вимоги прокурор мотивував тим, що ДП «Вищедубечанське лісове господарство» має на праві постійного користування згідно державного акту земельну ділянку з кадастровим № :36:073:6001, а відповідно до зведеного кадастрового плану, спірні земельні ділянки з вищевказаними кадастровими номерами накладаються на земельну ділянку ДП «Вищедубечанське лісове господарство».

В судовому засіданні в суді першої інстанції, третя особа ОСОБА_3 заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки на його думку у прокурора відсутні підстави для звернення до суду з позовом в інтересах держави у даній справі.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08 серпня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із такою ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове судове рішення, яким позовну заяву залишити без розгляду. Посилається на те, що суд не в повному обсязі зясував обставини справи, які мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Зокрема послався на порушення прокурором статті 23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки прокурором не надано жадного доказу на підтвердження своєї позиції, крім того не надає жодних документів з яких би вбачалось, що позивачі були повідомлені про порушення своїх прав та не вживали жодних заходів щодо їх відновлення, а надає лише лист, яким повідомляє позивачів про звернення до суду за захистом їх прав. Враховуючи зміст статті 23 ЗУ «Про прокуратуру» разом із ст. 56 ЦПК України, дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі в судах стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, місцевого самоврядування чи іншим субєктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу перший заступник Керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури зазначив, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а вимоги викладені в ній, не відповідають чинному законодавству. Хибність висновків апелянта про те, що прокурор в даній справі не обгрунтував підстав для представництва в даній справі та не має повноважень на ведення цієї справи, бо він звернувся до суду на захист інтересів держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства та Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство. Крім того, небажання державного органу звернутися до суду не позбавляє прокурора права подати такий позов від імені цього органу в інтересах держави. Всі підстави для представництва вказані у позові.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про залишення без розгляду позовної заяви, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що в позовній заяві прокурор обґрунтував суду наявність підстав для представництва Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства та ДП «Вищедубечанське лісове господарство», що було враховано судом при відкритті провадження по справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позов поданий прокурором в інтересах держави до суду у липні 2017 року.

Згідно ст.1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка в тому числі здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Аналогічні положення містить ч.1 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», згідно якої представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ч.2 ст.45 ЦПК України (в редакції на час подачі позову прокурора) з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених ч.2 або 3 ст.25 Закону України «Про прокуратуру». Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених ст.121 цього Кодексу.

Отже, вказані вище нормативні акти наділяють прокурора повноваженнями на представництво інтересів держави в суді.

Заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури звернувся до суду на захист інтересів держави та обґрунтовував свої вимоги тим, що оспорюваним рішеннями Новосілківської сільської ради Вишгородського району № 304-28-VI від 26 грудня 2013 року, № 334-31-VI від 08 квітня 2014 року передано у власність земельні ділянки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 а в подальшому третім особам з порушенням закону за рахунок земель лісового фонду, оскільки має місце накладення спірних земельних ділянок на ділянку яка надана у постійне користування ДП «Вищедубечанське лісове господарство».

З огляду на те, що прокурор в силу закону (ст.45 ЦПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру») наділений відповідними повноваженнями на звернення до суду з позовом в інтересах держави, висновок суду про те, що прокурор має повноваження є вірним.

Так відповідно до положення ч.4 ст.56 ЦПК України (аналогічні положення містила ч.4 ст.46 ЦПК в редакції на час подачі позову), які надають прокурору повноваження підтримувати позов і вимагати розгляду спору по суті навіть у випадку відмови органу, в інтересах якого подано позов, від цього позову чи подання ним заяви про залишення позову без розгляду.

Отже підстави для залишення без розгляду позову прокурора згідно п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України відсутні.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що прокурор самостійно визначає та обґрунтовує у позові в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

Такі ж висновки містяться у рішенні Конституційного Суду України № 1-1/99 від 08 квітня 1999 року у справі щодо представництва прокуратурою інтересів держави, де суд вказав, що прокурор самостійно визначає і обґрунтовує у позовній заяві в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що зазначене судове рішення постановлено з додержанням вимог закону, а тому доводи апелянта про порушення норм матеріального та процесуального права при постановленні ухвали є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 389 ЦПК України, колегія судів, -

постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 08 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий: І.В.Іванова

Судді:

ОСОБА_10

ОСОБА_11