Справа № 2-4952/11
У Х В А Л А

14 вересня 2018 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюк В. В. , за участю секретаря Мишак І.Ю., розглянувши заяву про самовідвід судді Гребенюка Володимира Володимировича у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: державні виконавці відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякон Назарій Миколайович, Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», в особі Голови правління Пономаренко Віктор Вікторович, на неправомірну бездіяльність державних виконавців (провадження № 4-с/758/199/18), -

В С Т А Н О В И В:

06.09.2018 р., після задоволення суддею Подільського районного суду м. Києва Захарчук С.С. заяви про самовідвід, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, судді Подільського районного суду м. Києва Гребенюку В.В. було передано скаргу ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність державних виконавців (провадження № 4-с/758/199/18).

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 40 ЦПК України).

06.09.2018 р. Подільським районним судом м. Києва було винесено окрему ухвалу по справі № 2-4952/11 (провадження № 6/758/226/18), у зв'язку із тим, що в судовому засіданні 06.09.2018 р., незважаючи на неодноразові попередження головуючого про обов'язок заявника виконувати встановлені у суді правила, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами, не створення протиправних перешкод у здійсненні судочинства та незважаючи на вжиття судом заходів процесуального примусу, заявник по справі ОСОБА_1 жодним чином не реагувала, в подальшому, взагалі здійснила в судовому засіданні напад на головуючого, внаслідок чого унеможливила подальший судовий розгляд. Після чого, в залі судового засідання та поза його межами, почала висловлювати погрози насильством на адресу головуючого судді, супроводжуючи свої реальні наміри щодо погроз та насильства, нецензурною лексикою.

13.09.2018 р. на адресу суду надійшов супровідний лист з Київської місцевої прокуратури № 7 про виконання окремої Ухвали від 06.09.2018 р. з копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань до якого внесені відомості від 10.09.2018 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 376, ч. 1 ст. 377 КК України.

Пунктом 5 частини 1 статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (ч. 9 ст. 40 ЦПК України).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Вимога безсторонності згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справах «Булах проти України», «Салов проти України» та ін.) характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з'ясуванні того чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Згідно положень п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

При вирішенні питання даного судового розгляду, судом враховується те, що незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав і свобод людини та громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства й держави.

Незалежність і недоторканність суддів гарантуються статтями 126, 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя є незалежними та керуються верховенством права.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов'язані шанувати незалежність судових органів та дотримуватися її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких би то не було причин.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Згідно зі статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 - 4 ст. 6 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 у справі № 1-1/2004 за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 126 Конституції України та частини другої статті 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) містить роз'яснення, відповідно до яких закріплена в положенні частини другої статті 126 Конституції України гарантія незалежності суддів - заборона впливу на суддів у будь-який спосіб означає заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов'язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» визначено, що положення частини другої статті 126 Конституції України про те, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об'єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов'язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Рішенням Ради суддів України від 08.06.2017 р. № 34 було роз'яснено, що подання учасником судового процесу заяви про вчинення суддею кримінального правопорушення за статтею 375 КК України не породжує ні потенційного, ані реального конфлікту інтересів щодо розгляду конкретної судової справи. Подання учасником будь-якого судового провадження заяви про внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань (ЄРДР) відомостей про скоєння суддею кримінального правопорушення до закінчення судового розгляду справи має ознаки впливу на суд, що передбачає кримінальну відповідальність за ст. 376 КК України.

А відтак, з метою запобігання у майбутньому нарікань на необ'єктивність чи упередженість головуючого, звинувачень у заінтересованості у результаті справи, суддя вважає за необхідне заявити самовідвід, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а відтак і наявністю правових підстав для задоволення заяви про самовідвід судді Гребенюка В.В.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 126, 129 Конституції України, п 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,пунктами 1 - 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. ч. 1, 3 - 4 ст. 6, ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 у справі № 1-1/2004 за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 126 Конституції України та частини другої статті 13 Закону України «Про статус суддів», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», Рішенням Ради суддів України від 08.06.2017 р. № 34, ст. ст. 36, 39 - 40 ЦПК України, -

Враховуючи вищевикладене, керуючись п 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 36, 39 - 40 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про самовідвід судді Гребенюка Володимира Володимировича у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: державні виконавці відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякон Назарій Миколайович, Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», в особі Голови правління Пономаренко Віктор Вікторович, на неправомірну бездіяльність державних виконавців (провадження № 4-с/758/199/18) - задовольнити;

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гребенюк