Провадження № 4-с/734/3/18 Справа № 756/6278/18
У Х В А Л А

іменем України

19 вересня 2018 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді Іванюка Т.І.,

при секретарі Дідовець М.І.,

за участю: заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2,

заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 в порядку ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» про визнання незаконними та скасування постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського управління юстиції м.Києва ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № ВП 41574019 від 06.03.2018 року,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся зі скаргою порядку ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», у якій просить визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського управління юстиції м.Києва ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № ВП 41574019 від 06.03.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користуватися вогнепальною мисливською зброєю, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертоносної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання. Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 10 травня 2018 року отримав поштою вищевказані постанови. Вважає їх незаконними, оскільки з розрахунком боргу державний виконавець його не ознайомив, коли саме виконавчий лист було предявлено стягувачем ОСОБА_3 до виконання, і коли було відкрито виконавче провадження, йому не відомо. Він ніколи не ухилявся від сплати аліментів, постійно сплачував грошові кошти ОСОБА_3 на утримання дитини у добровільному порядку, не міняв свого місця проживання, жодних претензій щодо несплати аліментів стягувачка до нього не предявляла. При цьому державна виконавча служба протягом того ж часу не застосовувала до нього жодних заходів. Про дані обставини повідомив державного виконавця, який не відреагував на його заяву. Вважає такі дії незаконними, та такими, що порушують його майнові та немайнові права.

У судовому засіданні скаржник свої вимоги підтримав та пояснив, що на даний час працевлаштувався і має намір офіційно сплачувати аліменти на утримання дитини.

Представник скаржника у судовому засіданні просив задовольнити вимоги скарги, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не був обізнай, що у відділі державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві відкрито виконавче провадження щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Гроші на утримання дитини він регулярно добровільно надавав стягувачці. Тому державний виконавець не мав підстав для винесення оскаржуваних постанов.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні просила суд прийняти законне рішення.

представник відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м.Києві та державний виконавець Кудрявцев Д.М. у судове засідання не зявилися.

У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини:

27 грудня 2013 року Козелецьким районним судом Чернігівської області було видано виконавчий лист № 734/3925/13-ц про стягнення із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки і жительки смт. Десна Козелецького району Чернігівської області, на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14 листопада 2013 року. Рішення про стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць;

17 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулася із заявою до начальника відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м.Києві про прийняття на виконання виконавчого листа № 734/3925/13-ц;

17 січня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції ОСОБА_6 за виконавчим листом № 734/3925/13-ц було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №41574019;

17 січня 2014 року копію постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 17.01.2014 року було направлено для виконання та до відома ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (вих. 17.01.2014 №1099/9);

06 лютого 2014 року ОСОБА_1 було адресовано вимогу державного виконавця про зявлення у середу з 15.00-18.00 год., або пятницю з 9.00-12.00 год., за адресою м.Київ, вул. Полярна 13А, кабінет № 9 (2 поверх), для виконання зобовязання за вищевказаним виконавчим документом;

30 листопада 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції ОСОБА_7 з метою виконання виконавчого документа було винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_1;

відповідно до довідки-розрахунку № 41574019 від 05 березня 2018 року Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим листом № 734/3925/13-ц про стягнення аліментів станом на 01 березня 2018 року становить 103 303 гривні 00 коп.;

06 березня 2018 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції ОСОБА_4 було винесено постанови у виконавчому провадженні №41574019:

- про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві користуватися вогнепальною мисливською зброєю, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертоносної дії;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_8 у праві керування транспортними засобами;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_8 у праві виїзду за межі України;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_8 у праві полювання.

Згідно листа в.о. начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби в міста ОСОБА_7 ОСОБА_9 чеки (квитанції), які містяться в матеріалах виконавчого провадження №41574019 про перерахування коштів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 не містять призначення «аліменти». Також відсутнє підтвердження від стягувача про зарахування даних коштів як «аліментів», тому, у відповідності до вимог ст. 185 Сімейного кодексу України, дані кошти рахуються державним виконавцем як «додаткові витрати на дитину» і не враховуються під час складання розрахунку заборгованості із сплати аліментів. До того ж, боржником лише 08.08.2018 року надано довідку про офіційне працевлаштування 12.06.2018 у ФОП ОСОБА_10 Тому, державний виконавець під час складання розрахунків заборгованості із сплати аліментів по виконавчому провадженню №41574019, у відповідності до вимог ч.3 ст. 195 Сімейного кодексу України, керувався середньою заробітною платою по м.Києву, окремо за кожен місяць відповідного року.

Заслухавши скаржника, представника скаржника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 в порядку ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» про визнання незаконними та скасування постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського управління юстиції м.Києва ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № ВП 41574019 від 06.03.2018 року задоволенню не підлягає із наступних підстав:

відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно зіст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно дост.74 Закону України «Про виконавче провадження»,рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вимогами ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно дост.124 Конституції Українитаст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Згідно зі ст.33 Конституції України, свобода пересування і право на вільний вибір місця проживання належать кожній людині, яка на законних підставах перебуває на території України, і включають у себе:

1) свободу пересування територією України;

2) право на вільний вибір постійного чи тимчасового місця проживання на території України;

3) право вільно залишати територію України;

4) право громадянина України в будь - який час повернутися в Україну. Перші три складові права на вибір місця перебування можуть бути обмежені Законом. Четверта будь - яким обмеженням не підлягає.

Відповідно до ст.313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

При цьому, 07 грудня 2017 року Законом України № 2234-VIII внесено зміни до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з вимогами ст.1,7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", ч.1 ст.5ЗУ "Про виконавче провадження", примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених ЗУ "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ст.71 ч.9 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07 грудня 2017 року,який набрав чинності 06 лютого 2018 року, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Крім того, статтю 11 цього Закону було доповнено частиною четвертою, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених п.1-4 ч.9 ст.71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму ВВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження, і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження № грудня 2013 року Козелецьким районним судом Чернігівської області було видано виконавчий лист № 734/3925/13-ц про стягнення із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки і жительки смт. Десна Козелецького району Чернігівської області, на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14 листопада 2013 року. Відповідно до довідки-розрахунку № 41574019 від 05 березня 2018 року Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим листом № 734/3925/13-ц про стягнення аліментів станом на 01 березня 2018 року становить 103 303 гривні 00 коп. 06 березня 2018 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції ОСОБА_4 було винесено постанови у виконавчому провадженні №41574019: про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві користуватися вогнепальною мисливською зброєю, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертоносної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_8 у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_8 у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_8 у праві полювання.

Відповідно до ч.10 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

- якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

- використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

- проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції;

-розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Під час судового засідання ОСОБА_1 в обґрунтування свої вимог посилався на те, що йому не було відомо про існування виконавчого провадження №41574019 у відділі державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві. Однак дані твердження спростовуються поясненнями ОСОБА_3, із яких виходить, що вона повідомляла ОСОБА_1 про вказане виконавче провадження. Крім цього ОСОБА_1 17.01.2014 року направлялася копія постанови про відкриття виконавчого провадження та вимога про зявлення до державного виконавця від 06.02.2014 року.

При зверненні до суду і в судовому засіданні боржник доказів того, що встановлені обмеження фактично позбавляють його отримання законного джерела засобів для його існування та утримання дитини, не надав.

Тому суд приходить до переконання, що державним виконавцем постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника його у праві користуватися вогнепальною мисливською зброєю, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертоносної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника його у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника його у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника його у праві полювання винесені з дотриманням вимог ч.9, 10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки як вбачається з матеріалів скарги розмір заборгованості по сплаті аліментів перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а тому в задоволені скарги слід відмовити.

У відповідності до положеньст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 353, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 в порядку ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» про визнання незаконними та скасування постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського управління юстиції м.Києва ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № ВП 41574019 від 06.03.2018 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя