Справа № 442/3614/16-ц
Провадження № 4-с/442/72/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання - Антоненко В.О.,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересована особа: Державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Чигер Марта Ігорівна, ОСОБА_3 -

в с т а н о в и в:

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулась ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області Чигер Марти Ігорівни щодо винесення постанови від 27 серпня 2018 про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови від 27 серпня 2018 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 56317522 та скасувати вказані постанови. В обгрунтування скарги зазначає, що на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі № 442/3614/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом надання йому ключів від вхідних дверей будинку та брами огорожі її зобов'язано не чинити перешкод ОСОБА_3 у користуванні зазначеним будинком. На підставі вказаного вище рішення суду, Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області був виданий виконавчий лист № 442/3614/16 від 25.07.2017, на підставі виконавчого документу та відповідної заяви позивача державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про було відкрито виконавче провадження № 56317522. 04.05.2018 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та визначено строк на добровільне виконання протягом 10 робочих днів. 23 серпня 2018 року було виконано рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2016 року та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2017 року по справі № 442/3614/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом надання йому ключів від вхідних дверей будинку та брами огорожі. Однак зазначає, що 27.08.2018, тобто після виконання рішення, виконавцем було прийнято постанову про стягненню з боржника виконавчого збору. На підставі п. 3 вказаної вище постанови державний виконавець стягнув з боржника виконавчий збір у розмірі 7 446, 00 гривень. Постановою державного виконавця від 27.08.2018 з боржника стягнуто витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 269,00 грн. Вважає, що вказана вище Постанова державного виконавця винесена з порушенням вимог Закону України „Про виконавче провадження" та інших актів законодавства, які регулюють питання випадків, підстав та умов накладання арешту на майно під час примусового виконання виконавчого документу, оскільки після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення суду, тобто 15.05.2018, державним виконавцем, у встановлений Законом України „Про виконавче провадження" строк, не було винесено постанови про стягнення виконавчого збору. Така постанова була винесена ним лише 27 серпня 2018 року, після того як виконавче провадження вже мало б бути закінчене, а тому така постанова державного виконавця є незаконною та підлягає скасуванню, наголошує, що державний виконавець, вчиняючи виконавчі дії щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, провів їх упереджено та не об'єктивно, що загалом призвело до порушення гарантованих прав та інтересів скаржниці. Зазначає, що 27 серпня 2018 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 56317522. Постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій виділено в окремі виконавчі провадження, яві відкриті відповідними постановами від 27.08.2018.

Скаржник та її представник у судовому засіданні вимоги скарги підтримали в частині скасування постанови про накладення виконавчого збору, просили їх задовольнити.

Державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Чигер Марта Ігорівна у судовому засідання проти задоволення скарги заперечувала, зазначила, що вказані постанови винесені згідно із вимогами чинного законодавства України.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні проти скарги заперечував.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 1 Закону України „Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.2014 № 6 передбачено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом „Про виконавче провадження" заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

П. 7 вказаної Постанови судам роз'яснено, що відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій. Враховуючи, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України „Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України „Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

В правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена була у постанові від 06.07.2015 у справі № 6-785цс15 зазначалося, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.11.2016 у справі № 442/3614/16-ц позов задоволено; зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом надання ОСОБА_3 ключів від вхідних дверей даного будинку та від брами огорожі.

На підставі вказаного вище рішення суду, Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області був виданий виконавчий лист № 442/3614/16 від 25.07.2017.

На підставі виконавчого документу та відповідної заяви позивача державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області було 04.05.2018 відкрито виконавче провадження ВП № 56317522.

Згідно Акту державного виконавця від 04.06.2018 державний виконавець Чигер М.І. при виході за вказаною у виконавчому документі з метою перевірки виконання рішення у виконавчому провадженні боржником ОСОБА_1, дане рішення не виконано, а саме не надано ключі ОСОБА_3 від вхідних дверей будинку № 43 по вул. Плебанія в м. Дрогобичі та від брами огорожі. Вхідні ворота від брами зачинені, на телефонні дзвінки боржник відмовляється спілкуватись.

31.07.2018 ОСОБА_1 ознайомлено із виконавчим листом та вручено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 10 Закону України „Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 67 Закону України „Про виконавче провадження" у разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, державний виконавець накладає на нього штраф та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 15 Закону України „Про виконавче провадження" за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Державним виконавцем накладався штраф на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду постановами від 06.06.2018 та 31.07.2018, а 01.08.2018 направлено вимогу виконавця, якою зобов'язано ОСОБА_1 виконати в повному обсязі рішення суду протягом 10 робочих днів, яку вона отримала 08.08.2018.

23.08.2018 ОСОБА_1 виконала рішення суду.

27.08.2018 державним виконавцем постановлено стягнути з ОСОБА_1 7 446 грн виконавчого збору та 269 грн витрат на проведення виконавчих дій.

27.08.2108 у межах виконавчого провадження ВП № 56317522 винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 7 446,00 грн та постанова про стягнення витрат на проведення виконавчих дій на суму 269,00 грн, та постанови про накладення штрафів на боржника, передано для реєстрації, як окремий виконавчий документ, виконавче провадження ВП № 56317522 закінчено.

Отже, державний виконавець згідно із вимогами Закону України „Про виконавче провадження" здійснював примусове виконання судового рішення у ВП № 56317522, застосовуючи такі заходи процесуального примусу, як накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду.

Боржник не оскаржував постанови державного виконавця про накладення на нього штрафу.

Статтею 25 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець протягом 3 робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій указує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до 7 днів з моменту винесення постанови та зазначає, що в разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 27 Закону України „Про виконавче провадження" виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

У ч. 9 ст. 27 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 40 Закону України „Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону - фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз зазначеної норми Закону дає підстави прийти до висновку, що виконавчий збір стягується в будь-якому випадку, якщо судове рішення не виконано боржником до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження і може стягуватися аж до закриття виконавчого провадження. При цьому добровільне виконання боржником судового рішення після відкриття провадження не звільняє боржника від обов'язку боржника сплатити виконавчий збір.

Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України „Про виконавче провадження" на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області Чигер Марти Ігорівни щодо винесення постанови від 27 серпня 2018 про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови від 27 серпня 2018 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 56317522 відповідають нормам чинного законодавства, а тому у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259-261, 447-451 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 21.09.2018.

Суддя Ю.С. Кучаковський