Справа № 573/1382/18
Номер провадження 2/573/483/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

за участю секретаря: Терещенко О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Бойко О.І., про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько ОСОБА_5, який до дня смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_4. За життя ОСОБА_5 склав заповітне розпорядження, яким все своє майно заповів - ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, тобто позивачу по справі. Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, загальною площею 0,420 га, з них: для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,100 га та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,320 га у межах згідно з планом, розташованої на території с. Луциківка Білопільського району Сумської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, виданого на підставі рішення 21 сесії 23 скликання Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 18 серпня 2001 року. На підставі рішення Білопільського районного суду Сумської області від 14 вересня 2016 року за ОСОБА_1 визнано у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,58 га після батька ОСОБА_5. Зазначає, як спадкоємець після смерті батька ОСОБА_5, позивач вступив у спадщину та частково оформив спадкове майно. Інші спадкоємці за заповітом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не прийняли спадщину фактично, не подавали заяву до нотаріальної контори про відкриття спадщини та не мають наміру на оформлення спадщини на спадкове майно померлого батька. Вказує, що він до дня смерті проживав разом із батьком, доглядав його, після смерті розпоряджався речами померлого, проводив ремонт у житловому будинку, таким чином фактично вступив в управління спадковим майном. Однак, отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, загальною площею 0,420 гектарів в межах згідно плану і вільно розпоряджатись спадковим майном він не може у зв'язку з тим, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю. Оскільки в інший спосіб у нотаріальному порядку позивач не може набути права на спадщину після смерті спадкодавця, він звернувся до суду із захистом своїх спадкових прав. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач ОСОБА_1 просить визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після батька - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на земельну ділянку загальною площею 0,420 га, з них: для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,100 га та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,320 га у межах згідно з планом, розташованої на території с. Луциківка Білопільського району Сумської області, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, виданого на ім'я померлого на підставі рішення 21 сесії 23 скликання Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 18 серпня 2001 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 348.

Ухвалою від 17 серпня 2018 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом.

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, його представник за довіреністю ОСОБА_7 надала до суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, а саме: просила визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,420 га, з них: для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,100 га та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,320 га, розташованої на території с. Луциківка Білопільського району Сумської області у порядку спадкування за заповітом після батька - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у їх відсутність (а. с. 33 ).

Представник відповідача - Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області в підготовче засідання не з'явився. Селищний голова надіслав лист про розгляд справи без участі представника селищної ради, позовну заяву підтримує у повному обсязі, заперечень проти позову не мають, з рішенням будуть згодні (а. с. 30).

Треті особи - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 також у судове засідання не з'явились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за ним права власності на земельну ділянку, не заперечують (а. с. 26-29).

Приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Бойко О.І., як третя особа у підготовче засідання також не з'явилась. Нотаріус надіслала письмову заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 24).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Стосовно визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами у порядку спадкування за заповітом, суд враховує слідуюче.

При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

В силу ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України).

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_5 та ОСОБА_8, що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (а. с. 6).

Згідно із свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_6 шлюб між батьками позивача було укладено 10 квітня 1954 року в с. Луциківка Білопільського району Сумської області (а. с. 6).

У відповідності до копії заповіту, посвідченого 24 березня 2000 року виконавчим комітетом Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за № 83, ОСОБА_5 заповіла все своє майно: ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, тобто позивачу по справі (а. с. 7).

Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, виданим 25 січня 2002 року на підставі рішення 21 сесії 23 скликання Луциківської сільської ради від 18 серпня 2001 року, посвідчено право приватної власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, загальною площею 0,420 га, з них: для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,100 га та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,320 га у межах згідно з планом, розташованої за адресою: с. Луциківка Білопільського району Сумської області. Вказаний державний акт зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 348 (а. с. 8).

Із висновку про вартість об'єкта оцінки вбачається, що оціночна вартість об'єкту - земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 3200 кв.м. складає 12 230 грн., а для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га становить 12 620 грн, що в сумі 24 850 грн. (а. с. 9-10).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Луциківка Білопільського району Сумської області (а. с. 5).

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 14 вересня 2016 року за ОСОБА_1 визнано у порядку спадкування право власності за заповітом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,58 га після батька ОСОБА_5 (а. с. 33-35).

У роз'ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Зі змісту письмового роз'яснення, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Бойко О.І. від 16 серпня 2018 року вбачається, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Тобто нотаріус не вчиняє нотаріальних дій, якщо не подані необхідні документи (а. с. 12).

Згідно з п. 24 зазначеної вище постанови при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Білопільської районної державної нотаріальної контори вбачається, що за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі щодо спадкової справи після ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, інформація відсутня (а. с. 32).

Зокрема, п. 5. 2 Інструкції «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», передбачено, що видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику.

На підставі вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю втрачений. При цьому видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю.

Таким чином, позивач ОСОБА_1, як спадкоємець має право на спадщину після смерті батька, але не може оформити її, отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після батька - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на земельну ділянку загальною площею 0,420 га, з них: для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,100 га та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,320 га у межах згідно з планом, розташованої на території с. Луциківка Білопільського району Сумської області, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, виданого на ім'я померлого на підставі рішення 21 сесії 23 скликання Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 18 серпня 2001 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 348.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 373, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1233, 1235 ЦК України, ст.ст. 81, 125 ЗК України, ст.ст. 10, 81, 200, 206, 247, 259, 265, 273, 354-355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_8, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області (, місце знаходження: смт. Миколаївка, бульвар Свободи, буд. 2 Білопільський район Сумська область), треті особи: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3), приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Бойко Оксана Іванівна (місце знаходження: АДРЕСА_5), про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після батька - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на земельну ділянку загальною площею 0,420 га, з них: для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,100 га та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,320 га у межах згідно з планом, розташованої на території с. Луциківка Білопільського району Сумської області, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, виданого на ім'я померлого на підставі рішення 21 сесії 23 скликання Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 18 серпня 2001 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 348.

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя :