Постанова

Іменем України

19 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 563/283/16

провадження № 61-16341св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представники позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач - Корецька міська рада Рівненської області,

представник відповідача - Свінціцький Валентин Анатолійович, Васильчук Катерина Анатоліївна,

відповідач - Голова Корецької міської ради Рівненської області Дмитрук Людмила Миколаївна,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Корецької міської ради Рівненської області на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 30 червня 2016 року у складі судді Сірака Д. Ю. та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 13 жовтня 2016 року у складі суддів: Бондаренко Н. В., Шимківа С. С., Григоренка М. П.,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Корецької міської ради Рівненської області (далі - Корецька міська рада), голови Корецької міської ради Рівненської області Дмитрук Л. М., вимоги якого уточнив під час розгляду справи, та просив: визнати незаконними дії голови Корецької міської ради Дмитрук Л. М. у зволіканні в укладенні додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати Корецького міського голову Дмитрук Л. М. укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та визнати договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, від 25 березня 2003 року продовженим

до 25 березня 2019 року.

Позов мотивовано тим, що рішенням Корецької міської ради від 22 лютого 2007 року позивачу відмовлено у задоволені заяви про переукладення договору оренди землі від 25 березня 2003 року №20 на земельну ділянку розміром 0,013 га, яка розташована в АДРЕСА_1, яке визнано нечинним та скасовано рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2010 року.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 25 вересня 2008 року відмовлено Корецькій міській раді у задоволені позову про звільнення позивачем зазначеної земельної ділянки за безпідставністю позовних вимог.

17 серпня 2011 року позивач отримав лист Корецької міської ради, в якому вказано, що на сесії міської ради розглянуто рішення Корецького районного суду Рівненської області від 25 вересня 2008 року та повторно розглянута заява про продовження договору оренди даної земельної ділянки строком на 10 років. Рішення по даному питанню не прийнято у зв'язку з тим, що під час голосування із присутніх 21 депутата проголосували «за» - 1, «проти» - 3 та 17 «утримались».

Позивач продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, у зв'язку з чим вважає зазначений договір поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Разом з тим, Корецький міський голова Рівненської області відмовляється укладати відповідну угоду.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 30 червня 2017 року позов задоволено, визнано незаконними дії голови Корецької міської ради Рівненської області Дмитрук Л. М. у зволіканні в укладенні додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2. Зобов'язано Корецького міського голову Дмитрук Л. М. укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки за вказаною адресою. Визнано договір оренди зазначеної земельної ділянки, укладений 25 березня 2003 року між Корецькою міською радою Рівненської області та ОСОБА_1, продовженим до 25 березня 2019 року. Стягнуто з Корецької міської ради Рівненської області на користь ОСОБА_1 1 653,60 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги статті 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення договору оренди землі є обов'язковими для договірних сторін та носять категоричний характер, а відтак не можуть мати розширеного трактування. Позивач відповідно до положень статей 3, 6, 12-15, 20, 627 ЦК України, з урахуванням вимог Закону України «Про оренду землі», має право звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України шляхом визнання права на оренду земельної ділянки та визнання договору поновленим на умовах, передбачених договором.

Позивач належним чином виконував умови договору оренди земельної ділянки від 25 березня 2003 року та до спливу строку його дії своєчасно повідомив Корецьку міську раду Рівненської області про намір щодо його продовження на новий термін, у останньої не було підстав для відмови позивачу в задоволенні його заяви про поновлення спірного договору, так як має переважне право на переукладення договору, а вимоги статті 33 Закону України «Про оренду землі» є обов'язковими для сторін договору.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 13 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно застосував норми частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», яка визнає поновленим договір на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у випадках передбачених цією нормою.

Установивши факт належного виконання ОСОБА_1 умов договору оренди: дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, ненадіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови в поновленні договору на новий строк, та продовження використання орендарем земельної ділянки, суд першої інстанції, на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк та порушення цього права у зв'язку з зволіканням орендодавця в укладанні додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Корецька міська рада, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення та відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що на момент виникнення у позивача переважного права на поновлення спірного договору оренди землі, тобто на 25 березня 2003 року, умовами договору та чинним на той час законодавством не передбачалося автоматичного поновлення договорів оренди землі державної та комунальної власності у разі відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначалось переважне право добросовісного орендаря на поновлення договору. Реалізація цього права була можлива лише за наявності відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, яке у матеріалах справи відсутнє.

У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що згідно зі статтею ЗЗ Закону України «Про оренду землі» до листа - повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар має додати проект додаткової угоди, однак проекту додаткової угоди позивачем надано не було.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що заінтересована сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання продовжити договір на новий термін - не пізніше ніж за 2 місяці до його закінчення. Тобто не пізніше 25 січня 2007 року. В зазначений строк позивач вказаної дії не вчинив.

Вказує на те, що чинним законодавством не передбачено такого способу захисту, як визнання незаконними дій та зволікання відповідача в укладенні додаткової угоди до спірного договору, що по суті є вимогою про встановлення юридичних фактів, які можуть встановлюватися лише, як елементи оцінки фактичних обставин справи при розгляді судами спору про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Крім того посилається на те, що дана земельна ділянка не є сформованою, не є об'єктом цивільних прав, а відповідно і неможливе порушення прав її користувача з огляду на неприналежність її до об'єкту цивільних прав.

У відзиві на касаційну скаргу позивач не погодився з доводами відповідача та просив залишити без змін ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд установив, що земельна ділянка за адресою: Рівненська область,

м. Корець вул. Київська, 76-а, перебуває у комунальній власності міста.

25 березня 2003 року між Корецькою міською радою та ОСОБА_1 укладено та зареєстровано договір оренди земельної ділянки за вказаною адресою, площею 0,013 га.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 договору земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання для обслуговування торгового кіоску на термін 4 роки, починаючи з дати реєстрації. По закінченню терміну договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення.

25 січня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до Корецької міської ради Рівненської області з листом, в якому просив продовжити термін дії вказаного договору оренди землі.

05 лютого 2007 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про переукладення договору оренди на зазначену земельну ділянку на термін 10 років.

09 лютого 2007 року Корецькою міською радою на ім`я позивача була надана відповідь про відмову в продовженні договору у разі ненадання до 12 лютого 2007 року технічної документації, плану або схеми зазначеної ділянки.

Позивач не надав зазначених документів, оскільки їх подання не було передбачено чинним законодавством для поновлення договору на новий строк. Крім того, план-схема на земельну ділянку була додана до основного договору і є його невід`ємною частиною.

Рішенням Корецької міської ради від 22 лютого 2007 року

ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про переукладення договору оренди землі від 25 березня 2003 року на земельну ділянку, розміром 0,013 га в АДРЕСА_1 для обслуговування торгового кіоску, в зв'язку з тим, що на орендованій земельній ділянці відбулось встановлення малої архітектурної форми-кіоску без дозволу міської ради.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2010 року вказане рішення Корецької міської ради визнано нечинним та скасовано.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 було встановлено кіоск на підставі рішення виконкому Корецької міської ради Рівненської області від 27 лютого 2004 року, яким було надано дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації під встановлення торгового кіоску на орендованій земельній ділянці.

Рішеннями цього ж виконавчого комітету від 25 травня 2005 року та від 17 травня 2006 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на встановлення торгового кіоску на вказаній земельній ділянці та затверджено акт технічної комісії про прийняття в експлуатацію стаціонарної малої архітектурної форми в АДРЕСА_1.

За наведених обставин, суд під час розгляду зазначеної справи дійшов висновку, що у Корецької міської ради не було підстав для відмови ОСОБА_1 в задоволенні його заяви про поновлення спірного договору оренди.

У 2008 році Корецька міська рада зверталась до суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок, в тому числі і земельної ділянки, яка є предметом договору оренди у цій справі.

Постановою Корецького районного суду від 25 вересня 2008 року у задоволенні позову Корецької міської ради відмовлено.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що протягом орендованого терміну земельної ділянки до ОСОБА_1 ніяких претензій з боку Корецької міської ради не надходило, а також підтверджено законність побудови ОСОБА_1 торгового кіоску.

Позивач продовжує користуватися земельною ділянкою, щорічно зазначає її як об'єкт оподаткування в податковій декларації з плати за землю.

На даній земельній ділянці знаходиться торгівельний кіоск, який є капітальною спорудою та зданий в експлуатацію, згідно із довідки відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Корецької РДА Рівненської області.

Листами від 22 березня 2011 року та від 22 червня 2011 року Корецька міська рада повідомляла позивача про необхідність звернутися із заявою до Корецької міської ради для поновлення договору оренди земельної ділянки.

Заява позивача про переукладення договору оренди землі від 25 березня 2003 року на новий строк виносилась на розгляд сесії Корецької міської ради 5 серпня 2011 року та 8 квітня 2014 року. Разом з тим, по даному питанню рішення не прийнято, оскільки більша частина від присутніх на засіданнях сесії міської ради депутатів утримується від голосування.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Частинами восьмою та дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Встановивши, що позивач належним чином виконував умови укладеного договору оренди, з дотримання строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк неодноразово звертався до міської ради, яка його питання по суті не вирішувала, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання договору оренди продовженим.

Доводи касаційної скарги Корецької міської ради про те, що судові рішення суперечать правовим висновкам викладеним у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справі № 3-161гс14 та від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219цс14, не заслуговують на увагу, оскільки судами у справах встановлені різні фактичні обставини.

Посилання у касаційній скарзі на те, що в момент укладання договору оренди землі, тобто станом на 25 березня 2003 року, чинним на той час законодавством не передбачалося автоматичного поновлення договорів оренди землі державної та комунальної власності у разі відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначалось переважне право добросовісного орендаря на поновлення договору, не ґрунтується на нормах статей 764, 777 ЦК України та пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Інші доводи касаційної скарги відповідача, в тому числі щодо пропуску строку позовної давності, спростовуються встановленими судами обставинами, зводяться до незгоди з висновками судів та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що рішенням суду про визнання незаконними дії голови Корецької міської ради у зволіканні укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнання договору оренди продовженим до 25 березня 2019 року повністю відновлює порушені права позивача, у зв'язку з чим відсутня необхідність повторно відновлювати порушені права позивача шляхом покладення зобов'язань на Корецького міського голову укласти додаткову угоду до договору оренди.

За наведених підстав, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про покладення зобов'язань на Корецького міського голову Рівненської області укласти додаткову угоду до договору оренди, та ухвала апеляційного суду про залишення рішення місцевого суду без змін у цій частині, в силу статті 412 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні даних вимог.

В іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанції, відповідно до статті 410 ЦПК України, колегія суддів залишає без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно із вимогами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи часткове задоволення касаційної скарги, скасування рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог про покладення зобов'язань на Корецького міського голову Рівненської області укласти додаткову угоду до договору оренди і залишення в силі рішення суду першої інстанції, з ОСОБА_1 на користь Корецької міської ради підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, у розмірі 661,44 грн.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Корецької міської ради Рівненської області задовольнити частково.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 13 жовтня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про покладення зобов'язань на Корецького міського голову Рівненської області укласти додаткову угоду до договору оренди скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Корецької міської ради Рівненської області про покладення зобов'язань на Корецького міського голову Рівненської області укласти додаткову угоду до договору оренди відмовити.

В іншій частині рішення Корецького районного суду Рівненської області

від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області

від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Корецької міської ради Рівненської області судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, у розмірі 661,44 (шістсот шістдесят одна гривна сорок чотири копійки).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська