Провадження №4-с/523/70/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2018 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Захар?єв І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міхнович Миколи Олександровича,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Суворовського районного суду міста Одеси зі скаргою на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міхнович М.О., в якої просить дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міхнович М.О., які полягають у винесенні постанови про арешт майна боржника від 22.09.2017 року №54764829 визнати неправомірними; постанову державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міхнович М.О. про арешт майна боржника від 22.09.2017 року постановлену в рамках виконавчого провадження №54764829 визнати незаконною та скасувати.

Заявниця ОСОБА_1 обґрунтовує вимоги тим, що Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 17.03.2017 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 3 000 доларів США, що станом на 17.03.2017 року еквівалентно 80 940 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму судового збору у розмірі 2 078 гривень 10 копійок.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20.09.2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 17.03.2017 року залишено без змін.

Не погодившись із вказаними рішеннями судів, представником відповідача подано касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.09.2017 року, відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. Зупинено виконання Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 17.03.2017 року до закінчення касаційного провадження.

22.09.2017 року, за заявою ОСОБА_3, державним виконавцем Першого Суворовського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області Міхновичем М.О. відкрито виконавче провадження №54764829, про що винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2017 року.

22.09.2017 року, державним виконавцем Міхновичем М.О. винесено Постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно боржника та заборону на його відчуження.

Державний виконавець Міхнович М.О. винес вищевказані постанови, всупереч тому, що Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.09.2017 року, зупинено виконання Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 17.03.2017 року до закінчення касаційного провадження.

Станом на день подання скарги касаційне провадження не закінчено.

Про вищевказані постанови та про наявність виконавчого провадження, ОСОБА_1 дізналась випадково, під час формування інформаційної довідки, після чого представник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами НОМЕР_2.

Вищевказаними діями державного виконавця порушено права ОСОБА_1, передбачені ст.ст.316, 317 ЦК України.

Незаконними діями державного виконавця Кротюк В.А. фактично позбавлена можливості вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, оскільки на даний час жодного примусового виконання рішення не відбувається, натомість, все її майно знаходиться під арештом. Також не могло відбуватись ніякого примусового виконання і на день прийняття постанови про накладення арешту на нерухоме майно, оскільки вже на цей момент виконання рішень по стягненню коштів було зупинене.

Крім цього, діями державного виконавця порушено ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження». Фактично державним виконавцем проводилось примусове виконання судового рішення, яке було зупинено.

З метою відновлення своїх порушених прав, 06.11.2017 року, ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м.Одеси зі скаргою на дії державного виконавця, з приводу відкриття виконавчого провадження №54764829, яка на даний час знаходиться на розгляді у Суворовському районному суді м.Одеси.

У зв'язку з вищевказаним, ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з цією скаргою.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд у їх відсутність.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що скарга є обґрунтованою, є доказаною, тому підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено про те, що Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 17.03.2017 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 3 000 доларів США, що станом на 17.03.2017 року еквівалентно 80 940 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму судового збору у розмірі 2 078 гривень 10 копійок (а.с.4);

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20.09.2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 17.03.2017 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.09.2017 року, відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. Зупинено виконання Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 17.03.2017 року до закінчення касаційного провадження (а.с.5);

Постановою державного виконавця Першого Суворовського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області Міхнович М.О. від 22.09.2017 року, за заявою ОСОБА_3, відкрито виконавче провадження №54764829 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 3 000 доларів США та 2 078 гривень 10 копійок (а.с.6);

Постановою державного виконавця Першого Суворовського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області Міхнович М.О. від 22.09.2017 року, по виконавчому провадженню №54764829 накладено арешт на майно ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження (а.с.7);

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог частин першої, третьої та четвертої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до п. 1 постанови №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця й іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07 лютого 2014 року, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частин 1 та 2 ст. 18 вказаного Закону, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Згідно з Конституцією України, статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для виконання всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт коштів боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та в межах суми стягнення.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Отже, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України "Про виконавче провадження").

За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Статтею 38 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено зупинення виконавчого провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду. Виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду. Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

За цим слідує, що зупинення виконавчого провадження є компетенцією державного виконавця.

При таких обставинах, скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міхнович Миколи Олександровича підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.452 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 260, 447-452 ЦПК України, ст.33 Конституції України, ст.ст. 18, 56,74 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 (ІПН:НОМЕР_1; яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міхнович Миколи Олександровича (, м.Одеса, вулиця 1-ша Сортирувальна, 36Г) - задовольнити.

Дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міхнович Миколи Олександровича, які полягають у винесенні постанови про арешт майна боржника від 22.09.2017 року №54764829 - визнати неправомірними.

Постанову державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міхнович Миколи Олександровича про арешт майна боржника від 22.09.2017 року постановлену в рамках виконавчого провадження №54764829 - визнати незаконною та скасувати.

Стягнути з Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (, юридична адреса: м.Одеса, вулиця 1-ша Сортирувальна,36Г) на користь держави судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена та підписана 27.09.2018 року.

Суддя Аліна С.С.