Справа № 683/1098/17
РІШЕННЯ
14 березня 2018 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючого судді Завадської О.П.
при секретарі Васічевій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» м. Дніпро до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 31 травня 2017 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено судове засідання.
Представник позивача направив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав за обставин на їх обґрунтування.
Відповідачка подала до суду заяву, якою просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з підстав пропуску строків позовної давності, розглянувши справу без її участі. В своїх запереченнях вказала, що позов визнає в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 433,26 грн. Зазначила, що спочатку регулярно вносила відповідні суми для погашення кредиту, однак в подальшому через матеріальні труднощі виникла кредитна заборгованість. Звернула увагу на вимогу про стягнення неустойки, пені, процентів за користування кредитом та процентів на неустойку, що більше ніж в два рази перевищує суму кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
07 грудня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Сторони уклали кредитний договір шляхом приєднання відповідача до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, визначивши, що заява клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг.
Подавши банку анкету-заяву клієнта від 07 грудня 2011 року, ОСОБА_1 приєдналась до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартних формах Умовах і Правилах, Тарифах. При цьому, відповідачка своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилась та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування.
Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.
Укладаючи кредитний договір, сторони визначили право ПАТ КБ «ПриватБанк» змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунку.
З 01 квітня 2015 року банк збільшив процентну ставку за кредитом до 42 % на рік.
У випадку порушення ОСОБА_1 строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів, остання зобов'язалася сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій /п. 2.1.1.7.6 Умов і Правил/. Судом встановлено, про що не заперечувалося сторонами, на виконання вимог договору позивач протягом всього строку дії кредитного договору належним чином виконував взяті на себе зобов'язання щодо надання кредитних коштів позичальнику.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Вказані обставини підтверджуються наступними письмовими доказами: заявою ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 07 грудня 2011 року, розрахунком заборгованості за договором № б/н від 07 грудня 2011 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, станом на 24 січня 2017 року, Умовами та Правилами надання банківських послуг.
Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Щодо заявленого відповідачем застосування строку позовної давності.
Позов подано 10 травня 2017 року, позивачем заявлено до стягнення заборгованість за період з 01.01.2016 по 24.01.2017. Як вбачається із розрахунків заборгованості за даним договором станом на 31 грудня 2015 року та 24 січня 2017 року відповідачка щомісячно вносила суми на погашення заборгованості. Крім того в справі відсутні докази на підтвердження строку дії кредитної картки, який може вплинути на застосування строку позовної давності. За таких обставин строк позовної давності переривався, а отже не був пропущений.
Оскільки відповідачкою не оспорюються кредитний договір, тому її посилання на надмірний розмірі нарахованих процентів за користування кредитом, які попередньо були визначені сторонами, суд розцінює необґрунтованими.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.
Згідно п. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Частиною 1 статті 546 цього Кодексу встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
В силу ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
При вирішенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідачки пені та штрафу, суд враховує наступне.
Частиною 1 статті 546 цього Кодексу встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
В силу ч. ч. 1, 2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Відповідно до ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Згідно статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Таким чином, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» у частині стягнення штрафу в сумі 500 грн. штраф (фіксована частина) + 672 грн. штраф (процентна складова) не може бути задоволений, а тому з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути лише пеню у розмірі 6309,69 грн.
За таких обставин з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути 1471,68 грн. судового збору (1600 х 91,98 % /100).
Керуючись ст. ст. 263-265, 355 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 1471,68 грн. судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя _______________