АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 216/1126/18

22-ц/774/1919/К/18

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження розглянувши в порядку ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення осіб, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 серпня 2018 року, ухваленого суддею Онопченком Ю.В. у м. Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. В мотивування заявлених вимог зазначив, що відповідно до судового наказу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи з 21 вересня 2017 року. Судовий наказ набрав законної сили.

Посилаючись, що він офіційно не працевлаштований, не отримує постійний та стабільний заробіток, знаходиться у пошуку роботи, не може забезпечити особисті потреби, тому просив змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року, з частки в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) боржника на тверду грошову суму в розмірі 1000 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 серпня 2018 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, ставить питання про його скасування та ухвалення нового, яким задовольнити його позовні вимоги. В мотивування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що він офіційно не працює, не має стабільного заробітку, тому вважає, що розмір аліментів на утримання сина, має бути змінений шляхом зміни способу їх присудження на тверду грошову суму в розмірі 1000 грн. щомісячно.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2, просила залишити її без задоволення, а рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.08.2018 без змін. В мотивування відзиву зазначила, що позивач має роботу та неофіційний дохід, однак все одно не виконує обовязку щодо сплати аліментів за рішенням суду. Позивач не надає жодних доказів що він знаходиться в пошуку роботи, вважає, що ні матеріальний стан позивача, ні стан його здоровя не змінилися, а тому відсутні правові підстави для прийняття рішення щодо зміни способу стягнення аліментів.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи з 21 вересня 2017 року. Судовий наказ боржником не оскаржено, набрав законної сили 11 грудня 2017 року (а.с.11, 22).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 щодо зміни способу стягнення аліментів, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст.181, 182, 192 СК України й виходив з того, що позивач мав право на скасування судового наказу від 17.10.2017 (згідно з нормами ЦПК України в редакції 2004 року), та на підставі ст.170 ЦПК України право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України, проте зазначеними правами не скористався, та не надав доказів суттєвого погіршення свого матеріального стану і, що такі зміни є підставою для застосування ст.192 СК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому, згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст.192 СК України розмір аліментів може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», звернуто увагу те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із батьків та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, перелік обставин, які можуть бути підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів чітко визначений діючим СК та розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав не надання доказів суттєвого погіршення свого матеріального стану, колегія суддів вважає законним і обґрунтованим.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача про те, що підставою для зміни способу стягнення аліментів є те, що він офіційно не працевлаштований, не має постійного та стабільного заробітку, знаходиться в пошуках роботи, на теперішній час не може забезпечити навіть свої особисті потреби, оскільки ці обставини не доводять суттєвого погіршення його матеріального стану і не є достатніми підставами для задоволення його позову.

Зокрема, ОСОБА_1 є працездатним, не позбавлений можливості працевлаштуватися або звернутися до Державної служби зайнятості з проханням працевлаштування. Окрім того, останній не надав будь-яких доказів про те, що він дійсно не працює і немає будь-якого доходу.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів вважає, що з урахуванням положень ст.375 ЦПК України, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як таке, що постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 27 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: