Справа № 288/756/18
Провадження № 2/288/537/18
20 вересня 2018 року смт. Попільня
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Рудник М. І.,
з участю секретаря судових засідань - Нечипоренко М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БСМ-АВТО» про визнання угоди недійсною, стягнення грошових коштів та відшкодування заподіяної моральної (немайнової) шкоди,
ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БСМ-АВТО» (далі-відповідач) про визнання угоди недійсною, стягнення грошових коштів та відшкодування заподіяної моральної (немайнової) шкоди.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з метою придбання міні - трактора він звернувся до відповідача та уклав попередній договір № 510005 купівлі-продажу транспортного засобу, на придбання трактора «Донг-Фенг», марка 244, 2016 року випуску, та того ж дня сплатив попередню оплату за придбання міні-трактора в сумі 30 000 гривень 00 копійок, через банківську установу АТ «Сбербанк».
Позивача переконано було, що трактор буде доставлено цього ж дня за його місцем проживання, однак цього не відбулось і вже на третій день його повідомили, що трактор йому ніхто доставляти не буде. В подальшому на телефонні дзвінки позивача ніхто не відповідав.
Вдома позивач ретельно ознайомився з умовами договору та зрозумів, що його ошукали, так як вони домовлялись про ціну міні-трактора 90 000 гривень 00 копійок, а в договорі кульковою ручкою було записано 300 000 гривень 00 копійок. Позивач вказує, що підписав договір який фактично не має нічого спільного із попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу, відповідного до якого сторони зобов'язались у поставлений строк укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу на умовах, встановлених у вказаному попередньому договорі.
Позивач вважає, що відповідачем при укладенні договору його введено в оману щодо сплати грошових коштів в розмірі 30 000 гривень 00 копійок, так як згідно п. 1 даного договору Ревардінговий платіж - грошова сума, яка оплачується на рахунок продавця покупцем на підтвердження намірів останнього укласти основний договір та є оплатою за комплекс заходів, проведених відповідно до п. 2.65 цього договору. Пункт 2.5 договору передбачає, що продавець нібито надав позивачу консультацію.
Позивач зазначає, що вони не домовлялись, що сплачені ним кошти будуть зараховані як Ревардінговий платіж, відповідачем це було вирішено одноособово, позивач сплачував дані кошти як попередню оплату за придбання трактора. Крім того, зарахування сплачених позивачем коштів як штраф є несправедливим та сплачені кошти є не співмірними з обсягом надання послуг, а саме надання усної консультації.
Також діями відповідача була заподіяна позивачу моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях внаслідок отриманих переживань. Відповідач відмовився в добровільному порядку повернути кошти позивачу, попередньо ввівши позивача в оману при укладанні договору та сплаті коштів. Позивач був позбавлений можливості користуватися своїми коштами в розмірі 30 000 гривень 00 копійок.
Позивач просить визнати недійсним попередній договір № 510005 купівлі-продажу транспортного засобу укладений 25 травня 2018 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «БСМ-АВТО», стягнути з відповідача кошти в сумі 30 000 гривень 00 копійок сплачені на підставі попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень 00 копійок.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відповідно до п. 1 частини 7 статті 128 ЦПК України, судова повістка направляється юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: на адресу місцезнаходження були направлені судові повістки разом із розписками, які вони отримали 21 червня 2018 року, 09 липня 2018 року та 30 липня 2018 року. Про причини неявки суд не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов - відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причина або без повідомлення причин.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 25 травня 2018 року між ОСОБА_2 (далі-покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БСМ-АВТО» в особі директора Карплюка Віталія Віталійовича (далі-продавець), в подальшому «Сторони», було укладено попередній договір № 510005 купівлі - продажу транспортного засобу.
Пункт 1.2 даного договору вказує, що сторони зобов'язуються укласти і належним чином оформити Основний договір, за яким покупець зобов'язується сплатити Викупну вартість та отримати від продавця транспортний засіб, а продавець зобов'язується придбати та передати покупцю транспортний засіб у власність.
Згідно п. 2.2 договору транспортний засіб вказаний як «Донг Фенг», марка 244, рік випуску 2016.
Як вбачається з п. 4.1 умов основного договору, продавець зобов'язується продати, а покупець купити транспортний засіб за 300 000 гривень 00 копійок, транспортний засіб передається продавцю з моменту сплати у повному обсязі ціни після укладення основного договору, покупець сплачує викупну вартість у розмірі 100% від вартості транспортного засобу, що складає 300 000 гривень 00 копійок.
Відповідно до п. 7 договору укладення основного договору здійснюється протягом 10 робочих днів з умови сплати покупцем у повному обсязі Ревардінгового платежу.
Як вбачається з платіжного доручення № 1 від 25 травня 2018 року ОСОБА_2 перерахував через ПАТ «Альфа-банк» на рахунок ТОВ «БСМ-АВТО» оплату за міні-трактор згідно умов договору № 510005 від 25.05.2018 року в розмірі 30 000 гривень 00 копійок.
Однак до цього часу кошти позивачу не були повернуті.
Виходячи із змісту статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).
Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.
Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.
Аналізуючи норму статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів»); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).
Відповідно до п. 6.2 договору у разі відмови покупця від укладення основного договору, в тому числі несплата в повному обсязі Ревардінгового платежу, не підписання основного договору, чи за будь-яких інших причин, внаслідок чого основний договір не буде укладений з вини покупця, продавець за письмовим зверненням до нього покупця зобов'язаний протягом 10 банківських днів, з дати звернення, повернути покупцю сплачену ним суму Ревардінгового платежу, а покупець зобов'язаний протягом 10 банківських днів, з моменту такого звернення, сплатити продавцю штраф у розмірі 10% від ціни.
Позивач вказує, що він з відповідачем не домовлявся, що сплачені ним кошти будуть зараховані як Ревардінговий платіж, відповідачем це було вирішено одноособово, позивач сплачував дані кошти як попередню оплату за придбання трактора, що також підтверджується квитанцією, де вказано призначення платежу «оплата за мінітрактор згідно умов договору № 510005 від 25.05.2018 року.
Крім цього вказані умови договору викладені в п. 6.2 з приводу зарахування сплачених позивачем коштів як штраф є несправедливими.
Викладені вище обставини справи щодо визнання попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним та стягнення адміністративного платежу узгоджуються з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року справа № 6-2766цс-15.
Враховуючи викладене, вищезазначені положення оспорюваного договору є несправедливими в розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Стаття 635 Цивільного Кодексу України передбачає, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийнята пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно із частинами 1, 3, 4,5 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Частиною 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Статтею 230 ЦК України передбачено правові наслідки вчинення правочину під впливом обману, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Таке значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, тобто спотворене уявлення особи про обставини, що дійсно мають місце.
Частиною 1 статті 236 ЦК України вказано, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Умови попереднього договору № 510005 від 25 травня 2018 року не відповідають зазначеним вимогам Цивільного Кодексу України.
Умовами спірного договору встановлюється обов'язок споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх.
Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» інформація про продукцію повинна містити дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції.
Згідно положень, закріплених у статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.
Визнання спірного попереднього договору № 510005 купівлі-продажу транспортного засобу недійсним є похідним для стягнення з відповідача сплачених ОСОБА_2 коштів в розмірі 30 000 гривень з огляду вимог статті 216 ЦК України.
Системне тлумачення названих правових норм приводить до висновку, що для договору найму та для договору купівлі - продажу передбачена однакова загальна норма про те, що такі договори повинні бути укладені у письмовій формі.
Згідно зі статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Окремою спеціальною нормою передбачено, що договір найму транспортного засобу, який укладається за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню і в силу приписів статті 806 ЦК України ці спеціальні вимоги повинні застосовуватись до договорів фінансового лізингу, які укладаються з фізичною особою відносно лізингу транспортного засобу.
Обґрунтованість такого тлумачення зазначених правових норм підтверджується тим, що відповідно до пункту 3.12 глави 5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, договори лізингу транспортних засобів за участю фізичної особи посвідчуються нотаріусами з дотриманням загальних правил посвідчення договорів найму (оренди) та з урахуванням особливостей, установлених Цивільним кодексом України та Законом України «Про фінансовий лізинг».
Згідно з п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.
Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-276бцс15, від 19 жовтня 2016 року у справі № 6- 1551цс16, яка є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить відповідну норму права.
Попередній договір № 510005 купівлі - продажу транспортного засобу від 25 травня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «БСМ-АВТО», нотаріально посвідчено не було.
Вищенаведені обставини свідчать про те, що з огляду на норми Закону України «Про захист прав споживачів» положення оспорюваного попереднього договору № 510005 купівлі - продажу транспортного засобу є несправедливими, крім того вказаний договір, укладений між сторонами, не був посвідчений нотаріально, тому договір підлягає визнанню недійсним.
Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд погоджується, що внаслідок укладення попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу, до якого були включені положення, що прямо суперечать нормам Закону України «Про захист прав споживачів», позивачу була завдана моральна шкода, що виразилася у душевних стражданнях, почутті невизначеності, неможливості розпорядитися власними коштами. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 у сумі 2000 гривень 00 копійок, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до положень статті 1167 ЦК України компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювана.
Позивач від сплати судового збору звільнений відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому судовий збір підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «БСМ-АВТО», на користь держави на підставі положень частини шостої статті 141 ЦПК України та статті 4 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно цієї ж статті та даного Закону, за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати 704 гривні 80 копійок.
Як вбачається з частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Також з Товариства з обмеженою відповідальністю «БСМ-АВТО», підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 2 114 гривень 40 копійок.
На підставі викладеного та керуючись Законами України «Про захист прав споживачів»; «Про судовий збір»; Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року; статтями 16, 22, 23, 215, 216, 220, 227, 229, 230, 625, 628, 799, 806, 808, 1167 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 206, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БСМ-АВТО» про визнання угоди недійсною, стягнення грошових коштів та відшкодування заподіяної моральної (немайнової) шкоди - задовольнити частково.
Визнати недійсним попередній договір № 510005 купівлі-продажу транспортного засобу укладений 25 травня 2018 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «БСМ-АВТО».
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник