233 № 233/4893/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.
за участю секретаря судового засідання Ліман С.М.,
особи, які брали участь у справі:
заявник ОСОБА_1,
заінтересовані особи: Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області; Головне управління Національної поліції в Донецькій області, -
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Головне управління Національної поліції в Донецькій області, про встановлення факту смерті особи,-
В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_1 звернулась до Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту смерті її сина ОСОБА_2 14 січня 2015 року у м. Донецьк. У заяві вказано, що факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Проте Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 27 серпня 2018 року відмовив у проведенні державної реєстрації смерті особи, посилаючись на те, що документи, видані на зазначеній території, не можуть бути підставою для державної реєстрації смерті особи. З метою державної реєстрації смерті свого сина заявник просила суд встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 14 січня 2015 року у м. Донецьк Донецької області, Україна.
Головне управління Національної поліції в Донецькій області надав письмові пояснення про те, що заявником не надано достатніх та належних доказів на підтвердження факту смерті та впізнання трупу ОСОБА_2 Крім того, 27.07.2017 року ОСОБА_2 оголошено безвісно відсутнім з 01.01.2016 року на підставі рішення суду, що суперечить обставинам, викладеним в заяві.
Заявник, представник заінтересованої особи Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, у судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив. Від заявника надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник заінтересованої особи Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала доводи, викладені у письмових поясненнях.
Суд, зясувавши обставини справи, дослідивши докази, поданні на їх підтвердження, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
В силу вимог ч.ч. 1-2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВС № 285588, виданим 03 лютого 1973 р. Чернишевською сільрадою Анучинського району ОСОБА_4 краю (актовий запис № 5 від 03 лютого 1973 р).
Згідно з відомостями паспорту громадянина України, копія якого долучена до матеріалів справи, заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка міста ОСОБА_4 краю, має зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
14 січня 2018 року у м. Донецьк помер ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на підтвердження чого до заяви долучено довідку про причину смерті ОСОБА_2, видану 21 січня 2015 року Донецьким обласним бюро судово-медичної експертизи, в якій зазначена причина смерті: сполучена травма голови. Субдуральний крововилив, множинні закриті переломи ребер зліва з розривом селезінки.
Крім того, судом оглянуто надані заявником на підтвердження заявлених вимог копію листа начальника Кубишевського районного відділу Донецького міського управління міністерства внутрішніх справ ДНР адресованого відділу СМЕ, що в ході перевірки дактилокарти невпізнаного трупа чоловіка, виявленого 16.01.2015 р. в лісопосадці поблизу вул. Одинцова, 1 у Куйбишевському районі міста Донецька, останній був впізнаний по дактилоскопічним облікам АДІС «ДАКТО 2000» МВС ДНР, як громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ОСОБА_4 краю, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, а також повідомлення бюро судово-медичної експертизи від 22.08.2018 р., відповідно до якого 17.01.2015 р. в Донецькому судово-медичному морзі досліджувався труп невідомого чоловіка 40-45 років, виявлений 16.01.2015 р. за адресою: м. Донецьк, Куйбишевський район, вул. Одинцова («Дурна балка»), впізнаного як громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, акт розтину № 233. Смерть зареєстрована у Донецькому міському відділі ЗАГС на підставі лікарського свідоцтва № 239 від 21.01.2015 р. Труп поховано на кладовище Лозовське за рахунок коштів місцевого бюджету 04.02.2015 р.
Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Судом встановлено, що рішенням Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 27.07.2017 року визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 у с. Чернишівка Анучинського району ОСОБА_4 краю, безвісно відсутнім з 01.01.2016 року. Вказаним рішенням було встановлено, що відомості про місцезнаходження ОСОБА_2 за місцем його реєстрації та проживання відсутні з січня 2015 року.
Відповідно до абз. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18 січня 2018 року, який набув чинності 24 лютого 2018 року, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.
Документом № 15.18-62-2345 від 27 серпня 2018 року відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 в звязку з наданням документу для підтвердження факту смерті особи, який не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті».
Враховуючи те, що Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» не визначено перелік документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, а також те, що заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті особи, суд дійшов до висновку про те, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є обєктивні перешкоди.
Посилання представника ГУНП в Донецькій області про те, що рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою суперечить обставинам вказаної справи є необґрунтованими, оскільки вказаним рішенням суду була встановлена відсутність відомостей про особу саме з часу її смерті.
З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник у справі, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її сина ОСОБА_2, який помер 14 січня 2015 року у місті Донецьк Донецької області, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть її сина видане державним органом України.
Доцільно буде зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.
Керуючись ст.ст.259, 264-265, 273, 293-294, 317, 319, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -
В И Р І Ш И В:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи - задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 краю, який помер 14 січня 2015 року у м. Донецьк Донецької області, Україна.
Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Відкласти складання повного рішення суду до 02.10.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення 01 жовтня 2018 року.

Заявник: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9 (Петровського)АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, заінтересовані особи: Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, місцезнаходження: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Театральна, буд. 5, ЄРДПОУ 21969099; Головне управління Національної поліції в Донецькій області, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, буд. 86, .

Суддя