У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" вересня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

з участю секретаря - Кузьменко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, боржник - ОСОБА_1, стягувач - ОСОБА_2, про примусовий привід боржника,

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Федоріна А.М. звернувся до суду з поданням про примусовий привід боржника - ОСОБА_1. Своє подання аргументував тим, що на примусовому виконанні у Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий лист № 2-371 від 13.06.2006 року, виданий Дунаєвським районним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини. 10.04.2012 року відкрито виконавче провадження № 32092916, направлено запити до державних установ з метою отримання інформації про доходи боржника, наявність рухомого та нерухомого майна, місця його реєстрації. Неодноразово боржнику направлялися виклики, проте до відділу він не з'явився, про причини неявки не повідомив. Станом на 08.05.2018 року має заборгованість в розмірі 226 126,73 грн.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно з п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до п. 26 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з'явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Про привід суд постановляє ухвалу, в якій зазначає ім'я фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання (перебування), роботи, служби чи навчання, підстави застосування приводу, час, коли необхідно особу доставити і місце доставки особи, суб'єкт, якому доручається здійснити привід.

На виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 32092916 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-371 від 13.06.2006 року, виданого Дунаєвським районним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

Державним виконавцем додані до подання копій постанов, винесених державним виконавцем, запит, копія виклику від 13.08.2018 року.

З матеріалів подання встановлено, що виконавцем не надано жодного доказу про те, що боржнику відомо про відкрите виконавче провадження, що йому направлялися виклики, він отримував чи відмовлявся від їх отримання. Наявність одного виклику не є належним доказом на підтвердження вимог державного виконавця.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що виконавцем не наведено жодних підстав та не надано жодного доказу для примусового приводу боржника.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця про примусовий привід боржника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 438 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні подання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, боржник - ОСОБА_1, стягувач - ОСОБА_2, про примусовий привід боржника - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: