Справа № 2/593/350/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"20" вересня 2018 р.

в складі: головуючого судді: Німко Н.П.

при секретарі: Олексів О.Б.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу із відповідачкою ОСОБА_2. В обґрунтування позову зазначив, що 6 листопада 1993 року уклав шлюб із ОСОБА_2, який зареєстровано у Бережанському відділі ЗАГСу, актовий запис №148. Від даного шлюбу у них народилося четверо дітей - син ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.), син ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.), дочка ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н.), дочка ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н.). Із відповідачкою життя не склалося по причині відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Шлюбних відносин подружжя не підтримує, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак на адресу суду подав письмову заяву, в якій зазначив: «У підготовче та судові засіданні по цивільній справі за моїм позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу я з?явитися не можу за сімейними обставинами. Прошу такий судовий розгляд моєї справи проводити без моєї участі, позовні вимоги підтримую в повному обсязі, наполягаю на їх задоволенні. Судові витрати залишаю за собою і з відповідача не стягувати. Я категорично заперечую проти надання нам строку для примирення, оскільки наш шлюб відновленим бути не може. Також прошу суд при прийнятті судових рішень у даній справі прийняти до уваги мої посилання, зазначені у позові і у цій заяві. Я не бажаю бути у такому шлюбі, а оскільки шлюб є союзом добровільним, вважаю, що перебування у шлюбі із відповідачем порушує мої права, свободи та інтереси. Щодо доказів, то вони є долучені до позову і вважаю, що відповідач не буде заперечувати мого позову і обставин якими він був обгрунтований. У випадку належним чином повідомленого відповідача, за відсутності відповідних заяв з його сторони, не заперечую й клопочу про заочний розгляд моєї справи».

Відповідачка ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про слухання справи, подала суду заяву, в якій вказала: «Я не бажаю приймати участь у підготовчому й судовому засіданнях по розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до мене про розірвання шлюбу. Прошу судовий розгляд зазначеної справи проводити без моєї участі, позовні вимоги визнаю в повному обсязі, а також визнаю всі обставини, на які послався позивач позивач в позовній заяві, на розірвання шлюбу згідна. Також прошу не надавати нам із позивачем строк на примирення, оскільки останній рік ми проживаємо окремо, не підтримуємо шлюбних відносин, як подружжя. Прізвище не бажаю змінювати. За таких обставин вважаю, що наш шлюб відновленим бути не може. Прошу суд при прийнятті судових рішень у даній справі, прийняти до уваги мої посилання, зазначені у цій заяві».

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Розглянувши матеріали справи, заяву позивача та його позицію щодо вирішення справи, взявши до уваги заяву відповідачки про визнання позову, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено наступне:

Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 уклали шлюб 6 (шостого) листопада 1993 року, який зареєстрований органом ЗАГСу в м.Бережани Тернопільської області, актовий запис №148, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб.

Від даного шлюбу у сторін по справі народилося четверо дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що свідчать копії свідоцтв про народження.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для цього законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається із заяви відповідачки, поданої до суду, вона визнає позовні вимоги повністю.

У суду не виникло обґрунтованого сумніву, як щодо достовірності обставин, визнаних стороною відповідача, так і щодо добровільності їх визнання і таке визнання знайшло своє відображення у заяві відповідачки по суті справи.

Отже, суд вважає, що вказане визнання позову не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та законних інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з вказаних підстав позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

З врахуванням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і які фактично визнані відповідачкою, судом встановлено, що сторони протягом останнього року проживають окремо й шлюбних стосунків не підтримують, їх шлюб повністю і безповоротно розпався і відновленим бути не може, перебування у шлюбі носить формальний характер, сторони обопільно не бажають перебувати у шлюбі, вважають, що перебування в шлюбі порушує їхні права, свободи та інтереси.

А тому, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін по справі розпалася остаточно, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідачки, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 14, 76-78, 200, 206, 258, 263-265, 268, 282, 284 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 109, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований 6 листопада 1993 року в органі ЗАГСу в м.Бережани Тернопільської області, актовий запис №148.

Прізвище відповідачки залишити без змін.

Судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Апеляційного суду Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко